Справа № 263/5408/21
Провадження № 2/263/1745/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М.,

за участю секретаря Астахової О.В.,

розглянувши в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 30 квітня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання у розмірі 1/6 частини всіх заробітків відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 27.11.2003 р. на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх заробітків щомісячно. На даний час донька є студенткою денної форми навчання Донецького державного університету управління, у зв`язку із чим не має можливості самостійно влаштуватися на роботу та потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться на її утриманні. У зв`язку з чим, керуючись ст.ст. 182, 183, 199-201 СК України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

02.06.2021 на запит суду до суду надійшла відповідь з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 01.06.2021, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

11.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 13.08.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розгляд даної цивільної справи у порядку загального позовного провадження відмовлено, клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено частково.

Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, оскільки має сумніви в тому, що його дочка продовжує навчання, він сам не працевлаштований, отримує невеликий дохід, з якого стягується заборгованість по аліментам, одружений, має на утриманні доньку, матір, на користь якої стягнуто аліменти, та батька дружини похилого віку, який також потребує постійного догляду. Позивачка є працездатною та має можливість самостійно утримувати доньку, яка має можливість навчатися на заочній формі навчання та працювати, утримуючи себе самостійно.

Від представника позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якому він заперечував пояснення відповідача, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2003 року та повторно виданого свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.10-11).

Шлюб між сторонами розірвано 16.10.2007 (а.с.9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6,14,16,17).

Відповідач мешкає окремо, що сторонами не заперечується.

Наданими довідками підтверджено, що ОСОБА_3 на даний час є студенткою денної форми навчання «бакалавр» Донецького державного університету управління.

Рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 27.11.2003 на утримання дитини ОСОБА_3 на користь позивачки до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх заробітків щомісячно (а.с.18).

За вироком Приморського райсуду м.Маріуполя ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт (а.с.19).

У ОСОБА_2 наявна заборгованість по виплаті аліментів за рішенням Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 27.11.2003 (а.с.22).

Відповідно до постанови Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 з ОСОБА_2 стягнуто на утримання матері ОСОБА_4 аліменти в розмірі 3/100 частин заробітку щомісячно (а.с.20).

Відповідач одружений з 25.12.2013 з ОСОБА_5 (а.с.39), а також є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.21).

З довідки ГУ ДПС у Донецькій області від 26.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 по 30.06.2021 отримала дохід з «соціального захисту населення ММР» у розмірі 7235,59 грн., відомості про отримані ОСОБА_3 доходи відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров`я суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй дитині.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_3 навчається в Донецькому державному університеті управління на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, та потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що забезпечить ОСОБА_3 рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Визначаючи розмір аліментів саме у виді 1/8 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, суд враховує, що до 08.04.2021 з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, а матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач наполягав на зменшенні розміру стягнутих аліментів, однак, на даний час він одружений, має на утриманні іншу неповнолітню дитину, сплачує аліменти своїй матері в розмірі 3/100 часток від доходу щомісячно, тому, на переконання суду саме такий розмір аліментів забезпечить дотримання прав відповідача та ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_3 , на утримання якої стягуються аліменти, є повнолітньою, до неї не застосовуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивачем не обґрунтована така вимога позову як стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її підтвердження не надано жодного доказу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_3 ), аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 30.04.2021 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останньою 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ), у дохід держави судовий збір у сумі 908 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Томілін