Справа № 242/3073/21
Провадження № 2/242/1037/21

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 р. м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про скасування заборони на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ :
25.06.2021 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи намір продати квартиру, дізнався, що 17.06.2005 р. було накладено заборону на відчуження зазначеної квартири на підставі постанови державного виконавця ВДВС Селидівського МУЮ про арешт нерухомого майна, оскільки на виконанні перебував виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів. На теперішній час виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_3 в системі АСПВ не має. Крім того, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відсутні будь-які підстави для збереження заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, а тому, з урахуванням ухвали про усунення недоліків, просив скасувати обтяження та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис.
Заяви та клопотання сторін.
Заяв та клопотань по справі надано не було.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 30.06.2021 р. позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 15.07.2021 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.
Ухвалою від 26.08.2021 р. витребувані докази за клопотанням позивача.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно Довідки КП «Селидівське БТІ» від 09.07.2021 р. № 193, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , числиться за ОСОБА_1 , що також підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.12.2008 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Форма власності - приватна, частка 1/1.
Згідно Інформаційної довідки № 262442778 від 21.06.2021 р., на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , 17.06.2005 р. зареєстровано обтяження за № 2101699 реєстратором: Перша селидівська державна нотаріальна контора за заявою від 14.06.2005 р. ВДВС Селидівського управління юстиції, власником квартири зазначено ОСОБА_3
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно повідомлення Селидівського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 01.06.2021 р., 21.06.2005 р. державним виконавцем відділу була винесена постанова про арешт нерухомого майна, якою арештована квартира за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки на виконанні перебував виконавчий лист № А-79 від 18.02.1993 р., виданий Селидівським міським судом Донецької області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів. Вирішити питання щодо зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_3 можливо лише в судовому порядку.
Надано Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.06.2005 р., видану на підставі виконавчого листа № А-79 від 18.02.1993 р. про стягнення аліментів зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , якою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.
Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.
Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.
У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Таким чином, судом встановлено, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена на підставі виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів. ОСОБА_3 помер.
Обтяження, що було накладено на квартиру, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном.
Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд,-
Скасувати обтяження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2101699, зареєстроване 17.06.2005 р. о 14:37:01 Першою селидівською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: заява № 4062 від 14.06.2005 року Відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; власник ОСОБА_3 .
В задоволені решти вимог відмовити.
Повний текст рішення було складено та підписано 05.10.2021 року.
Суддя В.Г.Черков