Справа № 214/3762/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,
за участі секретаря судового засідання Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/3762/21
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНС-Д»
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАС»,
про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Представник позивача Ломакін В.В. звернувся до суду 18.05.2021 з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГРІНС-Д» збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 29 000,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явився, на електрону пошту суду направляв заяви про відкладення судового засідання 30.08.2021 через те, що транспортний засіб, на якому він рухався з м. Дніпра до м. Кривого Рогу, у несправному стані та про відкладення судового засідання 05.10.2021 через самоізоляцію у зв`язку з пандемією COVID-19 його близьких родичів.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності чи неповажності причин неявки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки сторони до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Суд зазначає, що з урахуванням направленої відповідачем до суду заяви про відкладення засідання, відповідач підтвердив те, що він повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Доводи відповідача про поважність причин неявки в судове засідання не заслуговують на увагу суду, оскільки доказів поважності неявки до суду надано не було, як і на судове засідання, призначене на 30.08.021.
За даних обставин, про час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належними чином. Неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ «СК «ТАС», будучи про дату, час та місце розгляду справи повідомленою належним чином, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, неподання відзиву, наявність згоди представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалити, відповідно до ст. 280 ЦПК України, по справі заочне рішення на підставі наявних доказів.
Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2021 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 29.03.2021 (а.с. 9).
Відповідно до змісту постанови, 23.01.2021 о 16-05 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Б.Хмельницького у м. Дніпро, під час руху перевищив безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив контроль над керуванням та в районі електроопори №13 скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори. Внаслідок ДТП автомобіль отримав ушкодження.
Оскільки в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2012 №4, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову. В той час як при винесенні постанови 16.03.2021 суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 23.01.2021 о 16-05 год. та сталася саме з вини ОСОБА_1 , тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають.
Як видно із свідоцтвом про реєстрації серії НОМЕР_2 , ТОВ «ГРІНС-Д» є власником транспортного засобу марки RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 7).
Вказаний транспортний засіб застраховано у ПАТ «СГ «ТАС», договір №FО843160 від 11.11.2020 (а.с. 8).
Тобто, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.01.2021 за участю транспортного засобу RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, у розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України унормовано, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У роз`ясненнях, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 №4, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України).
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Відповідно до ст. 29 названого Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У силу положень ст. 12 цього Закону франшиза не відшкодовується страховиком, а обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, винну у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми збитків є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог у сумі 29 000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача з відповідача витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог.
Позивачем заявлено вимогу майнового характеру до ОСОБА_1 у розмірі 29 000,00 грн, що судом задоволено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду у розмірі 2 270,00 грн (а.с. 16).
Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У даній справі представництво інтересів позивача ТОВ «ГРІНС-Д» здійснював адвокат Ломакін В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 04.01.2021, довіреності від 04.01.2021 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльностю від 07.12.2017 серії СД №3532 (а.с. 10-13).
Відповідно до наданих позивачем акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 15.05.2021 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 та специфікації №1 витраченого часу адвоката, витрати на правничу допомогу склали 10 000,00 грн (а.с. 14, 15).
Верховний Суд України в постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Дослідивши поданий акт приймання-передачі наданих послуг №1 та специфікацію №2 витраченого часу адвоката, врахувавши усі обставини справи суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНС-Д» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАС», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНС-Д» збитки у розмірі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНС-Д» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНС-Д» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст. 285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Хомініч С.В.