РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Одеса Справа № 522/12931/21

Провадження № 2/522/7468/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

28.07.2021 року до суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 30.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15 вересня 2021 року.

15.09.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу судове засідання відкладене на 06.10.2021 року.

У судове засідання 06.10.2021 року сторони не з`явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглядати справу у їх відсутності.

Відповідач не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи по суті в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №№027АІ1-ВКЛ, відповідно до умов якого банк зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених договором. Процентна ставка встановлюється 18,9 % річних на перший річний період користування, тобто до 30.09.2012 року та кінцевим терміном повернення заборгованості 23.10.2018 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 21.10.2016 року по справі №522/15120/16-ц задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором, укладеним 24 жовтня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , в розмірі 307 037 гривень, 90 копійок, що складається з наступного: 122 510,33 гривень заборгованість за кредитом; 114 511,1 гривень заборгованість відсотками за користування кредитом; 33 614,29 гривень розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 21 771,29 гривень розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; 8 938,1 гривень розмір інфляційних витрат за кредитом; 5 692,79 розмір інфляційних витрат за відсотками; та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 4605,57 гривень.

Рішення суду набрало законної сили 10.07.2018 року, що підтверджується його копією.

На даний час заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2016 року по справі №522/15120/16-ц ОСОБА_1 не виконано.

Відповідно до Передавального акту від 15.10.2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк».

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду та умов договору виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 21.10.2016 року, яка за період з 26.05.2018 року до 26.05.2021 року становить 99 480,28 грн, з яких: 27633,41 грн - 3% річних, 71846,87 грн - інфляційні втрати, що підтверджується розрахунком вимог банку.

Викладене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі №922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №910/16945/14, від 27.04.2018 року по справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 року по справі №642/493/17-ц та від 30.01.2019 року по справі №922/175/18.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі № 914/1033/17 сформовано висновок, що інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналіз встановлених судом обставин в сукупності з викладеними вище вимогами закону та правовими позиціями Верховного Суду дає підстави для висновку, що оскільки ОСОБА_1 встановлене рішенням суду від 21.10.2016 року зобов`язання належним чином не виконує, то у АТ «Альфа-Банк» наявні правові підстави для нарахування та стягнення з неї 3% річних у розмірі 27633,41 грн та 71846,87 грн інфляційних втрат за період з 26.05.2018 року до 26.05.2021 року.

На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» обґрунтовані та підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії №027АІ1-ВКЛ від 24.10.2011 року в період з 26.05.2018 року по 26.05.2022 року у розмірі 99 480 (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) грн 28 коп, з яких 27 633,41 грн. становить 3% річних, 71846,87 грн. інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 06 жовтня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова