Справа № 189/1007/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу будинку №2403 від 04.10.2005 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї, окрім позивачки в зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 з 2011 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні я, ні інші члени сім`ї відповідачеві не чинили. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. В зв`язку з чим, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 908,00 грн.

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивачки ОСОБА_1 , яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку №2403 від 04.10.2005 року. Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №261925964 від 16.06.2021 року та копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 (а. с. 4, 7-8).

Згідно довідки про склад сім`ї №4491, виданої 27.07.2021 року виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, в будинку АДРЕСА_1 , окрім ОСОБА_1 зареєстровані: вітчим - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишній чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сестра - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , племінник - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 5).

Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2018 року шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області 02.09.2006 року, актовий запис № 32 розірваний (а. с. 29-30).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , 06.07.2021 року комісією в складі депутата Покровської селищної ради Волошина А.Г., та сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , встановлено, що ОСОБА_2 , з 2011 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але має реєстрацію за паспортом (а. с. 6).

За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.

Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України закріплено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Серед іншого, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 з 2018 року не є членом її сім`ї, без поважних причин, тривалий час, а саме з 2011 року в даному будинку не проживає, не несе витрат по утриманню зазначеного будинку та не сплачує кошти за комунальні послуги.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, позивачка має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 383, 406 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст. ст. 12,13,76,77,78,81,259, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.03.1999 року Зачепилівським РВ УМВС України в Харківській області, ІПН невідомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

06.10.2021