Справа № 185/1779/21
Провадження № 2/185/1766/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 вересня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Соколова В.І., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 їх представника адвоката Меркулової Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний батько ОСОБА_4 , спадкоємцями померлого є її рідна мати ОСОБА_2 , вона як рідна донька померлого та її рідний брат ОСОБА_3 . У зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище на ОСОБА_1 . 16 лютого 2021 року позивачка звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 ,в цей же день позивачка отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Тимченко О.М. Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 . Позивач просить визначити їй додатковий строк тривалістю в два місяця для подання до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4 , зазначивши, що вказаний строк пропустила з поважної причини, так як її рідна мати та рідний брат умовили її не подавати заяву про прийняття спадщини, обіцяли їй відшкодувати частину вартості спадкового майна та вирішити питання по родинному. Після шестимісячного терміну стосунки між нею та матір`ю і братом різко зіпсувались, вони заявили, щоб вона не розраховувала на будь яку виплату їй частини спадкового майна, отже була введена в оману та залишилась без частини спадкового майна, вважає, що своїми діями її мати та брат навмисно позбавили її можливості реалізації її прав на спадкування, що в свою чергу стало непереборними, об`єктивними та істотними труднощами для неї щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку.

У відзиві та запереченнях на позовну заяву відповідачі просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що жодних об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця ОСОБА_1 на реалізацію її прав щодо спадкування не існувало, зазначені обставини позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності, відповідачі не позбавляли позивачку можливості реалізації нею будь- яких прав, не намагались умовляти позивачку про щось подібне, докази наведені позивачкою у позовній заяві не містять інформацію про те, що відповідачі вживали хоча б якісь заходи, направлені на позбавлення позивачки можливості реалізації прав на спадкування, позивачка не навела у позовній заяві жодних поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідачі, кожен окремо та їх представник позовну заяву не визнали, просили відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

Третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області належним чином повідомлена про місце і дату розгляду справи, до суду надала належним чином засвідчену копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_4 та заяву розглянути справи без її участі.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності,заслухавши пояснення позивача, відповідачів, пояснення свідків, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є рідним батьком позивача ОСОБА_1 , яка змінила прізвище після одруження, і відповідача ОСОБА_3 та чоловіком відповідача ОСОБА_2 .

24 жовтня 2020 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 909/2020 після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви про прийняття спадщини поданої дружиною померлого ОСОБА_2 . Як слідує з матеріалів даної спадкової справи згідно довідки про реєстрацію склад сім`ї № 7443 від 03.08.2020 року виданої КП МІРАЦ Павлоградської міської ради, відділом реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради, померлий ОСОБА_4 , був зареєстрований до смерті за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживав його син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину фактично на підставі сумісного проживання та прописки. 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 .

Постановою від 16 лютого 2021 року Перша Павлоградська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 . Як слідує з вказаної постанови, заяву подано після спливу шестимісячного терміну, встановленого законом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України, доказів фактичного прийняття спадщини не надано ( на момент смерті не проживала разом з померлим спадкодавцем), вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України та відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 між позивачем та відповідачами існували нормальні сімейні відносини, які після смерті ОСОБА_4 погіршились, щодо обставини про домовленість між спадкоємцями щодо спадщини свідкам не відомо.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини,визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, відбування покарання в місцях позбавлення волі.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач вказує на те, що її рідна мати та рідний брат умовили її не подавати заяву про прийняття спадщини, обіцяли їй відшкодувати частину вартості спадкового майна та вирішити питання по родинному, проте після спливу шестимісячного терміну стосунки між нею та матір`ю і братом різко зіпсувались, вони заявили, щоб вона не розраховувала на будь яку виплату їй частини спадкового майна, отже була введена в оману та залишилась без частини спадкового майна, вважає, що своїми діями її мати та брат навмисно позбавили її можливості реалізації її прав на спадкування, що в свою чергу стало непереборними, об`єктивними та істотними труднощами для неї щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом строку. Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини - не визначеність між спадкоємцями питання щодо прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважними, оскільки не свідчать про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки чи обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За правилами статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними доказами обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень проти позову. Позивач не довела існування об`єктивних та неподоланних перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, а отже, нею не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 року у справі № 752/1115/18 виклав наступну правову позицію: «Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду».

Позивачу достовірно було відомо, що після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що вона не проживала разом із спадкодавцем, мала бажання прийняти спадщину і тому в силу приписів статті 1269 ЦК України повинна була вчинити дії, подати заяву про прийняття спадщини у троки, встановлені законом. Судом не встановлено обставин, за яких відповідачі створювали позивачу будь- які перешкоди у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті батька або вчиняли дії щодо позбавлення права позивача на подання заяви до нотаріальної контори, застосовували заходи примусу до позивача та вводили позивача в обману щодо спадщини.

Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 25, ст. 26 ЦК України позивач є правоздатною фізичною особою, наділена всіма майновими та немайновими правами, передбаченими Конституцією України та законами України. Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати. Цивільна дієздатність фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і не може бути обмежено виключно у випадках і порядку, встановлених законом.

Як встановлено судом, позивач була обізнана зі своїми правами та обов`язками, на свій розсуд розпорядилась своїми правами та обов`язками, не подала заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строки, тому перекладання відповідальності за не вчинення дій, які вона повинна була вчинити відповідно до статті 1269 ЦК України - подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлені законом строки, на відповідачів є безпідставним.

Суд приходить до висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах, передбаченого законодавством, шестимісячного строку про прийняття спадщини, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному об`ємі.

Керуючись ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 908.00 гривень покласти на ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2021 року.

Суддя: В. О. Головін