Справа № 156/325/19
провадження № 2/156/5/21
У Х В А Л А

19 квітня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О

при секретарі Салатюк Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Колєсов М.Г. заявив відвід головуючому судді Федечко М.О. мотивуючи його тим, що суддя не може брати участь у розгляді вказаної справи і підлягає відводу у зв`язку із наявністю інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Такими обставинами вважає те, що у провадженні судді Федечко М.О. перебувала інша цивільна справа №156/688/19 за позовом між тими ж сторонами про зміну часток у праві спільної часткової власності на будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Фактично предметом спору у зазначеній справі є спірні правовідносини з приводу визначення часток та поділу житлового будинку співвласниками якого є сторони у справі. Рішенням суду від 30.03.2021 року в позові ОСОБА_2 відмовлено повністю. З тексту даного рішення вбачається, що суддею сформовано чітку та однозначну позицію у спорі між сторонами з приводу визначення часток та розподілу житлового будинку в АДРЕСА_1 . У рішенні суду висловлені висновки, які явно виходять за межі предмету доказування у справі щодо визначення часток в будинку, а стосуються оцінки інших обставин та правових документів, які стосуються поділу та виділення майна та є предметом розгляду у цій справі. Зокрема це стосується правової оцінки договору дарування від 14.08.2004 року та договору довічного утримання від 29.07.1997 року . З огляду на наведене у відповідача у справі виникають сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суду у справі, що продовжує розглядатися тим самим суддею. Вказує на те, що підстави для заявлення відводу виникли після останнього судового засідання, а саме після ознайомлення сторони з повним текстом рішення суду у справі №156/688/19. Вважає, що із метою виключення сумніву щодо об`єктивного та неупередженого розгляду справи та для забезпечення умов за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом заява про відвід повинна бути задоволена.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід судді заперечила, вказала на те, що дійсно суддею розглядалася справа між тими ж сторонами однак з іншим предметом зміну розміру часток у праві спільної часткової власності. Вважає, що підстави для відводу на які посилається представник відповідача насправді є незгодою з постановленим суддею рішенням, яке сторона позивача має право оскаржити в апеляційному порядку.

Заслухавши думку учасників цивільної справи, вивчивши подану заяву про відвід судді встановлено наступне.

В провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О. перебуває цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки з майна, частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності.

30.03.2021 року суддею Федечко М.О. постановлено рішення між цими ж сторонами яким у позові ОСОБА_2 про зміну часток у праві спільної часткової власності на будинок по АДРЕСА_1 до ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі. У вказаному рішенні суду суддя провела аналіз правовстановлюючих документів на підставі яких учасники справи набули право власності на спірний будинок.

Підстави для відводу судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.2 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасникам справи.

За правилами ч.ч. 1, 2, 7 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ч.1 ст.6) кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Існує дві вимоги щодо безсторонності суду, а саме: 1) суд повинен бути суб`єктивно вільний від упередження чи зацікавленості в результаті справи; 2) суд також має бути безсторонній з об`єктивної точки зору, тобто має запропонувати досить гарантій для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності (справа Фіндлей, ор. Сіt).

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: "Існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 повинно визначатись згідно суб`єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об`єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності" (справа П`єрсак, А 53 параграф 30).

В пп. 66, 67 рішення ЄС "Мироненко і Мартенко проти України" від 10.03.2010 року зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

З огляду на об`єктивний критерій безсторонності суду, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу, в рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р. Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності судів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому, і суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що наведені в заяві підстави заявленого відводу судді не викликають сумнівів у неупередженості такої в результатах розгляду даної цивільної справи, однак, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення до судді, виключення будь-якого сумніву в учасників судового провадження стосовно безсторонності судді та недопущення наявності сумнівів з приводу його об`єктивності і неупередженості при вирішенні вказаного цивільного спору, в тому числі недопустимості думки про заінтересованість судді (складу суду) в досягненні певного результату при розгляді даної справи, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та для гарантії винесення об`єктивного рішення у справі, виходячи із положень п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, заяву про відвід судді слід задовольнити, а справу передати в канцелярію Іваничівського районного суду Волинської області для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Керуючись п. 5 ч.1 ст.36, ст.ст. 39, 40,41, 258-260 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача адвоката Колєсова М.Г. про відвід судді ОСОБА_5 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Справу передати в канцелярію Іваничівського районного суду Волинської області для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М. О. Федечко