Справа № 558/232/21
номер провадження 2/558/74/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року смт.Демидівка

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноособово суддя Олексюк А.О.,

секретар судових засідань Хом`як О.О.,

з участю:

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвоката Махацького Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В И Р І Ш И В :

Перша всеукраїнська кредитна спілка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 23 513,85 грн. та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_2 05 березня 2014 року було укладено кредитний договір № 5.

Відповідно до умов пунктів 1.1., 1.3. кредитного договору, кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 5300 грн., строком на 12 місяців з 05 березня 2014 року до 05 березня 2015 року зі сплатою 72 відсотків річних за користування кредитом.

Згідно із п.1.4. кредитного договору кредит надається позичальнику готівкою у касі кредитодавця або (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового перерахування /переказу суми кредиту на рахунок, реквізити якого зазначаються позичальником у заяві.

Датою надання кредиту вважається дата видачі позичальнику суми кредиту готівкою через касу кредитодавця, а при безготівкових розрахунках дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само, як і датою сплати процентів вважається дата оформлення кредитодавцем касових документів на отримані суми, а при безготівкових розрахунках дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

В порядку та на умовах п. 1.2., 1.4 кредитного договору позичальником було отримано 07.11.2014 року суму кредиту у розмірі 5300 грн.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок основного боргу.

Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Починаючи з липня 2014 року, ОСОБА_2 , жодним чином не повідомивши кредитодавця про причини, перестав виконувати свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, а саме: дотримання графіку погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Так, черговий платіж, визначений до сплати у липні 2014 року графіком розрахунків, не був сплачений позичальником у повному обсязі, як і всі подальші платежі, внаслідок чого по кредитному договору виникла прострочена заборгованість.

Таким чином, внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору щодо погашення кредиту та сплати нарахованих за користування кредитом процентів у строки та у розмірах, визначених графіком розрахунків, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором.

Намагаючись досудово врегулювати сплату простроченої заборгованості, ОСОБА_2 було направлено повідомлення про порушення умов кредитного договору № 81 від 25.01.2021 року. Однак вказане звернення кредитодавця було проігноровано позичальником, а прострочена заборгованість по кредиту залишилась несплаченою.

Станом на 15 квітня 2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 становить 23 513,85 грн., з яких: сума кредиту 4 336,68 грн.; сума нарахованих та несплачених відсотків за фактичне користування кредитом 16 527,17 грн.; сума нарахованої пені (згідно п.4.6 договору) 2 650,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору було укладено договір поруки № 5/П від 05.03.2014 року між Першої всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.2. договору поруки ОСОБА_1 відповідає перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою за зобов`язання позичальника ОСОБА_2 у повному обсязі. Відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує, або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за договором № 5 від 05.03.2014 року, що передбачено п.2.1. кредитного договору.

Таким чином, поручитель ОСОБА_1 відповідно до умов договору поруки, відповідає перед Першою всеукраїнською кредитною спілкою у тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_2 , а отже вони є солідарними боржниками.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 5 від 05 березня 2014 року та судові витрати по справі.

Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Першої всеукраїнської кредитної спілки. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. /а.с.26/.

Представник відповідачів адвокат Махацький Ю.М. та відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять в задоволенні позову відмовити, так як позивачем позов заявлений із пропущенням строків позовної давності. Представник відповідачів ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 не заперечують того, що ОСОБА_2 дійсно укладався кредитний договір з позивачем 05.03.2014 року на 12 місяців до 05.03.2015 року та договір поруки з ОСОБА_1 05.03.2014 року. ОСОБА_2 дійсно були отримані кошти в сумі 5300 гривень, які не докінця повернуті кредитору. Вважають, що прострочення сплати коштів по даному договору розпочалося з 17 червня 2014 року, коли відповідачем ОСОБА_2 було внесено останній платіж в сумі 700 гривень, тобто з вказаного періоду позивач знав про порушення свого права, однак до суду звернувся лише у квітні 2021 року. Просили суд застосувати строки позовної давності та відмовити з цих підстав у задоволенні позову. Після 17 червня 2014 року ні ОСОБА_2 , ні поручитель ОСОБА_1 жодних платежів по кредитному договору не здійснювали. З того часу позивач не надсилав жодних повідомлень на їхню адресу щодо сплати заборгованності по договору. Лише у січні 2021 року на їхню адресу надійшло повідомлення від позивача про порушення умов кредитного договору з проханням сплатити заборгованість по кредиту.

Заслухавши представника відповідачів та відповідачку ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог.

В ході розгляду справи відповідачі звернулися до суду з заявою про застосування строків позовної давності, інших заяв та/чи клопотань сторони ( їхні представники) до суду не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55).

Судом встановлено, що 5 березня 2014 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит в сумі 5300 грн. строком на дванадцять місяців зі сплатою відсотків за використування кредитом в розмірі 72% річних (а.с.7-9). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 березня 2014 року було укладено договір поруки № 5/П між Першою всеукраїнською кредитною спілкою, ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 (а.с.16).

З графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, вбачається, що ОСОБА_2 було встановлено періоди та розміри платежів, зокрема перший платіж визначений 05.03.2014 року, останній 05.03.2015 року. /а.с.10/.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 15.04.2021 року за кредитним договором № 5 від 05.03.2014 року, ОСОБА_2 здійснив останній платіж по кредитному договору 17.06.2014 року на суму 700,00 грн. (а.с.12-13).

Ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, представник відповідачів адвокат Махацький Ю.М. та відповідачка ОСОБА_1 не заперечуючи того, що кредитний договір дійсно укладався та кредит фактично не повернуто, вказують на те, що до вимог про повернення кредиту у позивача сплив строк позовної давності.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності щодо вимог кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З врахуванням наведеного, відповідно до ст. 257 ЦК України судом застосовується загальна позовна давність, яка складає три роки.

Судом встановлено, що останній платіж внесено відповідачем ОСОБА_2 , як позичальником, саме на погашення кредиторської заборгованості перед кредитною спілкою 17.06.2014 року в сумі 700 гривень.

Позов про стягнення заборгованості з відповідачів направлено позивачем засобами поштового зв`язку до суду лише 16 квітня 2021 року, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності щодо захисту порушених прав та інтересів. З заявою про поновлення строку позовної давності, пропущеної з поважних причин позивачі до суду не зверталися.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Така ж позиція викладена у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі оцінки усіх доказів у їх сукупності, зокрема, кредитного договору від 05.03.2014 року №5, договору поруки від 05.03.2014 року №5/п, видаткового касового ордеру від 5 березня 2014 року (згідно якого позивач видав відповідачу ОСОБА_2 згідно умов кредитного договору 5300 грн.), графіку розрахунків від 05.03.2014 року, розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 15.04.2021 року, беручи до уваги пояснення відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачів, суд дійшов висновку про те, що кредитна спілка в даному випадку підтвердила своє порушене право, пов`язане з порушенням виконання кредитного договору відповідачами. Однак за захистом свого порушеного права до суду звернулася з порушенням строків позовної давності.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог кредитної спілки.

В зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що вимоги Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підставними, право позивача порушене, однак позов не підлягає задоволенню через сплив позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено.

Відповідно до ст.ст. 256-258, 261, 266, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Олексюк А.О.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2021 року.