Справа № 459/2637/20 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1370/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум, які належали при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

28.09.2020 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому з урахуванням заяви від 28.10.2020 р. просив стягнути з останнього суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вимогу обґрунтовано тим, що 30.06.2020 р. він звільнений з роботи у відповідача, однак остаточний розрахунок з ним проведено лише 22.10.2020 р.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Шахта Надія» () у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 103379 (сто три тисячі триста сімдесят дев`ять) грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ПАТ «Шахта Надія» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія». Вважає, що судом неправильно здійснено розрахунок суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає, що кількість днів прострочення складає 79 робочих днів. Також вважає, що визначений судом середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є не співмірним розміру заборгованості з заробітної плати. Звертає увагу, на висновки Великовї Палати Верховного Суду висвітлені в Постанові від 26.06.2019 по справі №761/9584/15-ц. Звертає увагу, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення заборгованість по заробітній платі перед позивачем була відсутня.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року та постановити нове, яким зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 жовтня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 18 жовтня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає частково.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що оскільки відповідач допустив затримку розрахунку при звільненні на 80 робочих днів, то з нього слід стягнути повний розмір середньої заробітної плати за цей період.

З таким висновком колегія суддів повністю погодитися не може з наступних обставин.

Судом встановлено, що 30.06.2020 р. на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України позивач звільнений з посади підземного прохідника п`ятого розряду з повним робочим днем під землею Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія», що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Повного розрахунку із позивачем відповідач своєчасно не здійснив, що підтверджується довідками відповідача від 09.09.2020 р.

Як вбачається із заяви представника позивача від 28.10.2020 р., відповідач погасив заборгованість по заробітній платі перед позивачем лише 22.10.2020 р

З довідки Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» №15/1426 від 09 вересня 2020 року вбачається,що заборгованість по виплаті заробітної плати за період з березня 2020 року по червень 2020 року перед ОСОБА_1 становить 90591,32 грн., а середня заробітна плата за два останні місяці, які передували звільненню становить 59442,87 грн., середньоденна 1292,24 грн.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.

Згідно абз.3 п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з довідкою відповідача від 09.09.2020 р., заробітна плата позивача за квітень-травень 2020 р. сукупно становила 59442,87 грн., а ним було відпрацьовано 46 дні, а отже його середньоденна заробітна плата становила 1292,24 грн.

Період затримки розрахунку при звільненні становив 80 робочих днів (з 30.06.2020 р. по 21.10.2020 р.).

Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 59442,87 ? 46 ? 80 = 103379,20 грн.

Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

Метою законодавчого регулювання умов відшкодування працівнику за час затримки усіх виплат при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Колегія суддів звертає увагу, що у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761(9584)15-ц (далі постанова) у пункті 87 прописано, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить до висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

При цьому, зменшення суми відшкодування залежить від розміру недоплаченої роботодавцем суми. Істотним є період затримки (прострочення) невиплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

Велика Палата у зазначеній вище Постанові зазначає, що враховувати необхідно ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. (п.п.91; 91п.1,2,3,4 Постанови).

У Постанові від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13-ц зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 Постанови від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у Постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц):

-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

-ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

-інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості по заробітній платі відповідачем перед позивачем, на момент звернення до суду з даним позовом становила 90591,32 грн., а сума компенсаційних виплат, тобто середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яку просив стягнути позивач і яку стягнув суд з відповідача складає 103379,20 грн., що перевищує суму основного боргу та порушує принцип співмірності, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до суми заборгованості по заробітній платі 90591,32 грн.

В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року слід залишити без змін, оскільки таке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши його розмір з 103379,20 грн. до 90591,32 грн.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року в наступній редакції:

Стягнути з ПАТ «Шахта Надія» () у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 90591 (дев`яносто тисяч п`ятсот девяносто одну) грн. 32 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета