КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 754/3288/21

провадження № 22-ц/824/10700/2021

29 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, директора Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Деснянського району м. Києва ОСОБА_3, третя особа: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року (в частині стягнення штрафу) в складі судді Зотько Т.А.,

встановив:

02.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію розірвати контракт достроково з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва (далі - КНП «Консультативно-діагностичний центр») ОСОБА_3 ; стягнути з Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на користь неповнолітнього ОСОБА_2 2 514 240 грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути з директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» ОСОБА_3 на користь неповнолітнього ОСОБА_2 17 348 256 грн на відшкодування моральної шкоди.

02.03.2021 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Скрипку О. І. для розгляду даної справи.

02.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відвід судді Скрипки О. І.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Скрипки О. І. визнано необґрунтованою. З метою уникнення затягування розгляду справи по суті та сприяння учасникам справи в доступі до правосуддя суддею Скрипкою О. І. заявлено самовідвід.

03.03.2021 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю Саламон О. Б.

11.03.2021 на електронну адресу суду ОСОБА_1 надіслала заяву про відвід судді Саламон О.Б.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід визнано необґрунтованою. Передано заяву на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А. від 18 березня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Саламон О. Б. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 681 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року.

Свої доводи мотивує тим, що вона не зверталася 16.03.2021 на електронну адресу суду із заявою про відвід судді Саламон О. Б. Заяву про відвід судді Саламон О.Б. було розглянуто суддею Зотько Т. А., якій в справі №754/815/19 вона заявляла відвід. Вважає, що винесення суддею Зотько Т.А. оскаржуваної ухвали є помстою за заявлений їй відвід.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки "Укрпошта", адресат ОСОБА_1 відсутня за вказаною адресою (а.с. 141 т.4).

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Київського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року про призначення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року до розгляду на 29 вересня 2021 року 11.30 год. була оприлюднена 09 вересня 2021 року.

Звернувшись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не була позбавлена можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції інформацію щодо її розгляду та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явились, про поважність причин неявки суду не сповістили.

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини просить розглядати справу за його відсутності за наявними в справі матеріалами.

За таких підстав апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників справи, повідомлених про судове засідання належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заява про відвід судді не містила доказів, які б свідчили про упередженість судді щодо розгляду даної справи. При цьому заява про відвід містила висловлювання щодо стану здоров`я судді з застосуванням образливої форми викладення неправдивої інформації. Застосування ОСОБА_1 в поданій нею заяві про відвід образливих висловлювань, які дискредитують судові органи України та їх посадових осіб, суд розцінив як зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу.

Відповідно до ч.3 ст.43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання ( заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення ( п.1 ч.2 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відвід судді Саламон О. Б. ґрунтується лише на образливих висловлюваннях, з використовуванням лайливих слів, що свідчить про недобросовісне користування заявницею своїми процесуальними правами, здійснення нею перешкод судочинству та зловживання правом на подання заяви.

За таких підстав суд першої інстанції, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у виді стягнення штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у межах, встановлених процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ухваленні оскаржуваного судового рішення брала участь суддя, яка в справі №754/815/19 заявила про самовідвід, не є обставиною, що унеможливлювала розгляд суддею питання про відвід.

При цьому суд апеляційної інстанції бере до уваги підстави, які слугували підставою для заявлення самовідводу, а саме з метою запобігання безпідставним скаргам та затягування розгляду справи, а також з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена судом у відповідності до вимог ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE,№ 4909/04,§ 58,ЄСПЛ,від 10лютого 2010року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року ( в частині стягнення штрафу) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк