Справа №265/5562/21
Провадження №2/265/1364/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участі секретаря Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5562/21 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із ОСОБА_2 20 червня 2007 року кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 11700 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 12% річних з терміном повернення кредиту до 19 червня 2017 року. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, внаслідок чого представниками позивача була подана претензія 10 травня 2016 року нотаріусу 4-ї державної нотаріальної контори м. Маріуполя. Натомість, спадкова справа не заводилась. Зазначав при цьому, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який постійно проживав на момент смерті спадкодавця із ним. ОСОБА_1 було направлено претензію з вимогою погасити заборгованість спадкодавця. Оскільки добровільно відповідач не погасив борг ОСОБА_2 перед банком в сумі 6088,27 доларів США, що складається з боргу з кредиту, то просив суд стягнути на користь банку з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2007 року разом із судовими витратами.

Представники позивача у судове засідання не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у їх відсутність.

Натомість, у клопотанні представника позивача, ОСОБА_3 , про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, яке судом було задоволено, також було зазначено про можливість розгляду позову АТ «КБ «Приватбанк» без виклику сторін, що суд розцінює, як заяву, якою представник банку надав згоду на вирішення наявного спору за відсутності представника АТ «КБ «Приватбанк».

Відповідач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився також за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином.

Суд, розглянувши справу за відсутності учасників процесу, дослідивши письмові матеріали, вважає поданий позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 20 червня 2007 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір із позивачем, за яким ЗАТ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 11700 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12 % річних на залишок заборгованості з терміном повернення кредиту до 19 червня 2017 року. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань виступала іпотека будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з наданого представниками позивача розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за договором кредитування від 20 червня 2007 року станом на 28 серпня 2018 року за період з 20 червня 2007 року по 14 червня 2013 року (час смерті ОСОБА_2 ) становить 6088,27 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 6088,27 доларів США, що дорівнює 169740,97 грн.

Зміна назви юридичної особи позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується випискою з державного реєстру юридичних осіб та статутом АТ «КБ «Приватбанк».

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язання - це правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому за ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи наведені положення, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти за договором від 20 червня 2007 року в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не були повернуті, то встановлені обставини справи свідчать про порушення прав позивача, внаслідок чого суд дійшов висновку про наявність зобов`язання у позичальника за таким договором повернути отримані кредитні кошти в сумі 6088,27 доларів США.

Судом натомість встановлено, що на підставі свідоцтва про смерть, виданого 17 червня 2013 року Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управлінь юстиції, актовий запис № 782, ОСОБА_2 у віці 51 року помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ч. 1. ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість, за ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому за ч. 1, 4 ст. 1231 ЦК до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 1281 ЦК (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто до 4 лютого 2019 року) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

На підставі змісту ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто до 4 лютого 2019 року) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Суд також зауважує, що положення ст. 1281, 1282 ЦК регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема, кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги. При цьому наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Суд також зазначає, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. 1281, 1282 ЦК, зокрема, ст. 1281 ЦК визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.

Так суд звертає увагу на те, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність», оскільки ч. 4 ст. 1281 ЦК визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2, 3 цієї статті. В той же час за ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, визначені ст. 1281 ЦК строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Так сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 522/407/15-ц.

Суд зазначає, що за ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК (в редакції з 4 лютого 2019 року) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

При цьому суд зауважує, що положення ст. 1281 ЦК в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (які були введені в дію 4 лютого 2019 року), незважаючи на те, що такий Закон застосовується також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, не можуть бути застосовані до врегулювання спірних правовідносин, зважаючи на те, що на дату набрання цим Законом чинності строк виконання зобов`язань спадкодавця ОСОБА_2 з погашення заборгованості перед позивачем за договором від 20 червня 2007 року настав 19 червня 2017 року.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 216/2813/15-ц.

Суд зазначає, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї статті.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 11 березня 2019 року по справі № 759/12484/15-ц.

Таким чином у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, та не відмовилися від її прийняття, замінюють спадкодавця в усіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у поставові від 23 травня 2018 року по справі № 192/2761/14.

При цьому суд зауважує, якщо спадкоємець прийняв спадщину, то кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 175/4367/15-ц.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1281 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року по справі № 640/6274/16-ц.

Суд за матеріалами справи встановив, що 10 травня 2016 року представниками позивача була надіслана до нотаріальної контори претензія кредитора від 29 квітня 2016 року в порядку ст. 1281 ЦК до спадкоємців боржника, ОСОБА_2 , про необхідність погашення боргу за договором кредиту від 20 червня 2007 року в сумі 6088,27 доларів США, яка мала місце на момент смерті спадкодавця.

26 січня 2018 року 4-а державна нотаріальна контора міста Маріуполя повідомила представників банку про те, що щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, що також підтверджується відомостями 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 27 вересня 2021 року на підставі інформації зі Спадкового реєстру.

В той же час за відомостями з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 5 жовтня 2021 року вбачається, що станом на 14 червня 2013 року (момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по АДРЕСА_2 разом із таким спадкодавцем були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Однак, суд зазначає, що 15 липня 2018 року представники позивача подали лист-претензію від 24 травня 2018 року відповідачу, ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , про необхідність погасити заборгованість спадкодавця перед банком за договором від 20 червня 2007 року.

Натомість, за даними Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 5 жовтня 2021 року вбачається, що відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є зареєстрованим з 16 травня 2005 року по АДРЕСА_3 .

Таким чином суд встановив, що матеріалами справи не підтверджується коло спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які прийняли його спадщину, бо представниками позивача не було доведено перед судом родинний зв`язок між відповідачем, ОСОБА_1 , та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а також не доведено факт спадкування майна такого спадкодавця відповідачем за ч. 3 ст. 1268 ЦК, оскільки за відсутності спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 судом було встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою ніж спадкодавець адресою.

Крім того в судовому засіданні не було доведено існування на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 обсягу спадкового майна та його вартість для визначення меж відповідальності можливих спадкоємців за боргом такого спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК, оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність спадкової маси на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Отже, суд встановив, що в судовому засіданні не було доведено, що відповідач, ОСОБА_1 , є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тобто що він успадкував зобов`язання спадкодавця перед банком щодо погашення заборгованості у встановленому судом розмірі 6088,27 доларів США в межах вартості майна, одержаного у спадок.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлених до відповідача про стягнення боргу спадкодавця за кредитним договором від 20 червня 2007 року в сумі 6088,27 доларів США, слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12 жовтня 2021 року.

Позивач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: вул. Грушевського 1-Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ).

Суддя