СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18844/18

пр. № 2/759/231/21

23 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А.

при секретарях Грень О.О., Слепець Є.С., Проневич В.В., Скиданенко А.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір"ю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в листопаді 2018 року до Святошинського районного суду м. Києва із позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини разом з матір`ю за її місцем проживання. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею у Дніпровському районі м. Києва, відвідує школу № 258 та курси англійської мови поруч з місцем проживання. Відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 36 841,51 грн., яку він погасив частково тільки після застосування державним виконавцем обмежень. Донька проживає разом зі своєю матір`ю, тобто нею та знаходиться на повному її утриманні, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недостовірну інформацію, викладену в позові. Стверджує, що позивачка постійно створює умови, які перешкоджають відповідачу нарівні з позивачкою спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні та навчанні.

30.07.2019 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Обгрунтовує тим, що він любить свою дитину, бажає постійно брати участь у її розвитку, в житті, освіті та вихованні, не має заборгованості по аліментам та кожного місяця надає дитині добровільно 200 грн. на кишенькові кошти, при перебуванні з ним дитина повністю забезпечена всім необхідним, він як батько покриває всі витрати.

Позивач та представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічну позовну заяву просили залишити без задоволення з підстав її необгрунтованості та недоведеності.

Відповідач за первісним позовом, який має зворотній статус за зустрічним у судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив здійснити судовий розгляд без присутності представника служби та прийняти рішення з урахуваням інтересів дитини та чинного законодавства України, позов ОСОБА_1 та висновок Органу опіки та піклування підтримують в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив здійснити судовий розгляд без присутності представника служби.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 01.11.1997 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2017 розірвано. Відновлено ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Під час перебування у шлюбі народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 13.12.2018 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно характеристики від 26.10.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в СЗШ № 258 за адресою: АДРЕСА_1 з першого класу, мама приділяє багато уваги навчанню та вихованню доньки, постійно цікавиться її успіхами та досягненнями, завжди відвідує батьківські збори, підтримує і навчає свою дитину моральним цінностям.

Згідно довідки від 01.11.2018 року ОСОБА_5 навчається на курсах англійської мови за адресою: м. Київ, б-р Перова, 48-а.

Згідно довідки КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 31.10.2018 року ОСОБА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації.

Зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 з 14.01.2016 року: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 22.01.2019.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.09.2017 року ОСОБА_3 належить на праві власності садовий будинок АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягу з розпорядження № 587 від 30.10.2017 року визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітньою донькою перші та треті вихідні місяця з 16-00 год. П`ятниці до 20-00 неділі, щосереди з 16-00 год. до 20-00 год., весняні канікули з батьком, осінні канікули з матір`ю ОСОБА_1 , зимові канікули: парні роки перша половина з матір`ю, друга половина з батьком, літні канікули порівну між батьками.

Постановою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 15.05.2018 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј частки доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В рамках виконавчого провадження № 56376237 стягнення з ОСОБА_3 аліментів державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві були винесені постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом.

Станом на 08.08.2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам становить 36 841,51 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 08.08.2018 року.

Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини від 30.05.2019 року Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Станом на 26.07.2019 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26.07.2019 року.

В матеріалах справи наявна інформація про проведену роботу з неповнолітньою та батьками психолога Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді від 11.10.2017 року та зазначені рекомендаційні висновки.

В матеріалах справи також наявні висновки Святошинського УП ГУ НП в м. Києві про звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві.

Згідно акту обстеження умов проживання від 23.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 , для дитини виділена окрема кімната, в якій є ліжко, письмовий стіл, тумба для зберігання одягу.

У судовому засіданні за клопотанням відповідача була допитана під присягою у якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що знайома з ОСОБА_3 , влітку вона бачила дитину і відповідача разом, вони гарно проводили час, відпочивали, спілкувалися, з чого вона зрозуміла що у батька з дитиною гарний контакт, проте на запитання представника позивача вказаний свідок зазначила, що не знає де і ким працює ОСОБА_3 , як і де він зареєстрований. Чи знайома свідок із матір"ю дитини та чи обізнана вона про відносини матері з дитиною, свідок зазначила, що не знайома з позивачкою, що вперше бачить її наразі у судовому засіданні.

Допитаний у якості свідка сам відповідач ОСОБА_3 , за його клопотанням, суду пояснив, що позивачка ОСОБА_1 при дитині агресивна, коли донька знаходиться з ним. Він не може налагодити контакт з дитиною, бо на неї впливає її матір. Донька відчуває себе невпевненою та подавленною. Він сам має бажання щоб дитина довгий час була з ним. Графік побачень з дитиною визначено Органом опіки та піклування, в судовому порядку це питання не вирішувалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав,відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю».

Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності та співставленні, зокрема і висновки психолога, погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю. В даному випадку, суд враховує положення принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., в якому зазначено, що «малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю». В даному випадку судом встановлено належну поведінку по відношенню до дитини обох батьків та навпаки встановлено відсутність виключних обставин за якими б малолітню дитину можна було б відлучити від матері, визначивши місцем проживання такої з батьком.

Враховується судом і те, що незважаючи на рівність прав обох батьків, таке питання щодо визначення місця проживання дитини має бути вирішено саме таким чином, оскільки малолітня дитина є дівчинкою, а тому в такому віці найбільш потребує постійного з нею находження матері, тоді як батько ніяким чином не обмежується у спілкуванні та вихованні дитини. Суд враховує і те, що дитина за місцем проживання матері окрім влаштованих належним чином побутових умов, відвідує школу та навчається на курсах англійської мови, які розташовані поруч з таким місцем проживання, що вказує на сформовані сталі життєві умови та соціальні зв"зки дитини, а тому суд вважає, що зміна таких не буде в інтересах дитини та навпаки зашкодить емоційному стану такої.

Крім того, згідно ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, тоді як під час розгляду цієї справи суду так і не були надані докази існування у ОСОБА_3 такого стабільного, самостійного доходу. Не було вказано і про можливість навчання дитини за місцем проживання батька, що також оцінюється судом відповідним чином.

Окрім того, відповідно до положень ст. 12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. Поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно зі ст. 13 Конвенції дитина має право вільно висловлювати свої думки.

Згідно ч.1 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Згідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Так, під час проведення бесіди з малолітньою ОСОБА_5 , працівниками служби у справах дітей та сім"ї було встановлено, що дитина хоче бачитися та спілкуватися з батьком, однак проживати постійно вона бажає з матір"ю (т.1 а.с. 83).

Таким чином, враховуючи перш завсе інтереси дитини, враховуючи її особисту думку та встановлені вище обставини, які є вагомими у вирішенні вказаного питання, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованими та доведеними, а тому такі підлягають задоволенню, тоді як у задоволенні зустрічних позовних вимогах слід відмовити.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). З огляду на вказане, суд навів всі необхідні та ключові мотиви вказаного рішення.

Розподіл судових витрат відбувається згідно ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 150, 161 СК України, Законом України «Про охорону дитинства", «Декларацією прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 р., ст.ст. 76-83, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір"ю, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_1 за її місцем проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком, залишити без задоволення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2021 року.

Суддя Коваль О.