Провадження № 2-з/686/282/21
УХВАЛА

07 жовтня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Стефанишин С.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

встановив:

06.10.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявниця просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:003:0129 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви вказала, що 30.08.1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1329. Протягом часу перебування у шлюбі спільне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2017 року в справі № 686/14268/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено.

Під час шлюбу ОСОБА_2 було отримано у власність земельну ділянку площею 0,0629 га, яка знаходиться за адресою Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, сад. тов. «Віта-1», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 710090.

Під час спільного проживання однією сім`єю та за рахунок спільних коштів подружжя на даній земельній ділянці було побудовано садибний (дачний) будинок загальною площею 189,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 26.06.2014 року та декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 27.12.2013 року № ХМ13.

Проте на даний момент право власності на садибний (дачний) будинок, який побудовано на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку позивачем поки що не зареєстровано.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки ОСОБА_2 не визнає право позивача на частину вищезазначеного нерухомого майна, яке було набуто під час перебування сторін у шлюбі та за рахунок спільних коштів сім`ї, то заявниця змушена буде звернутись до суду з позовом про визнання права власності на частку в даному майні з метою захисту своїх законних прав.

У зв`язку із викладеним, враховуючи неприязні на даний час відносини між сторонами, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 може відчужити нерухоме майно (земельну ділянку та, у разі здійснення державної реєстрації права власності, збудований на даній ділянці садибний будинок), яке є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди ОСОБА_1 на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також значно ускладнить ефективний захист прав та інтересів позивача.

Заявниця вказує, що на даний час триває збір необхідної інформації та документів, необхідних для пред`явлення ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона просить задоволити її заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тому, під час визначення необхідності застосування заходів забезпечення цього позову слід керуватися не лише тим, чи не ускладнить або унеможливить їх не застосування виконання рішення суду, а й чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, забезпечення позову є не тільки гарантією виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а й засобом запобігання порушення прав.

Згідно з п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб або забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно ст.153 ч.1 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача у разі подання позову, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви підлягає частковому задоволенню та слід заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:003:0129 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Керуючись ст.149 ч.2, ст. 150, ст.152 ч.4, ст.153 ч.1 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, садове товариство «Віта-1», площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:003:0129 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250), право приватної власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали для виконання направити Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради ( 29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 3).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.Л. Стефанишин