Справа № 265/5517/21
Провадження № 2/265/1359/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5517/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради,

за участі представника позивача - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись в його обґрунтування на те, що 14 лютого 2013 року між нею на відповідачем було укладено шлюб, під час якого народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, на підставі рішення суду від 25 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. З того часу відповідач не бачив дитину жодного разу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей у порушення закону. Позивачка 6 серпня 2020 року уклала шлюб із ОСОБА_4 , з яким разом проживає у м. Варшава Польща, де спільний для сторін по справі син, ОСОБА_3 , навчається в школі, має додаткові заняття англійської мови та друзів. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, то просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання позивачка, ОСОБА_1 , не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність.

В судовому засіданні представник позивачки, ОСОБА_6 , на задоволенні заявлених позовних вимог наполягала, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Додавала, що рішення про вибір прізвища сина позивачки, ОСОБА_3 , був зумовлений наявністю кримінальної справи відносно ОСОБА_2 . Підтверджувала при цьому, що у 2014 році відповідач виїхав до Росії, після чого контакт із ним був втрачений. Де може перебувати ОСОБА_2 їй невідомо. За останні сім років відповідач жодного разу не бачився та не спілкувався зі своїм сином, ОСОБА_3 , не надаючи дитині жодної допомоги. Натомість позивачка одружилась у 2020 році та переїхала жити зі своїм чоловіком до м. Варшава, Польща, де у неї народилась від другого шлюбу дитина, а ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 мешкає у новій родині позивачки. Просила суд задовольнити позов.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність.

Представник третьої особи, Мамаєва С. В. , у судове засідання не прибула, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за відсутності представника Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради, максимально врахувавши інтереси малолітньої дитини.

За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 26 березня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 245, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення від 25 червня 2015 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області вбачається, що шлюб, укладений 14 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано.

При цьому у позовній заяві про розірвання шлюбу, поданій ОСОБА_2 , вбачається, що останній не проживав із ОСОБА_1 з лютого 2014 року, тобто ще до народження спільної дитини.

За судовим наказом, виданим 16 жовтня 2018 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, з ОСОБА_2 було на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від заробітку до досягнення дитиною повноліття.

На підставі довідки державного виконавця Лівобережного відділу ДВС у м. Маріуполі від 21 липня 2021 року за виконавчим листом відповідач перед позивачкою має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 72667,67 грн.

Відповідно до характеристики, наданій 22 червня 2021 року НЗКТ «Ясла-садок № 142 «Умка», вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував вказаний навчальний заклад з 11 травня 2017 року до 29 липня 2020 року, до якого батько жодного разу не з`являвся та не приймав участі у дошкільному житті дитини.

За актом обстеження умов проживання від 20 червня 2020 року, складеного представниками НЗКТ «Ясла-садок № 142 «Умка», вбачається, що по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкав разом із матір`ю, ОСОБА_1 , та бабусею, ОСОБА_6 , які займалися навчанням дитини, та де створені були усі необхідні умови для розвитку на навчання ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 6 серпня 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 236, вбачається, що 6 серпня 2020 року ОСОБА_1 одружилась із ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 вказувала в суді, що ОСОБА_6 є її племінницею, а ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 . Зазначала, що ОСОБА_2 із ОСОБА_1 жили разом недовго, після чого розлучились. При цьому ОСОБА_2 влітку 2014 року виїхав в невідомому напрямку, після чого на зв`язок не виходив, доля якого невідома. За цей час він жодного разу не цікавився своїм сином, ОСОБА_3 , а також не спілкувався із позивачкою.

Свідок ОСОБА_9 вказував суду, що він знає родину ОСОБА_6 , бо знайомий із ОСОБА_1 останні 15 років, яка мешкала менше двох років із відповідачем у шлюбі, під час якого народився син, ОСОБА_3 . Вказував, що він востаннє спілкувався із ОСОБА_2 сім років потому, після чого відповідач зник та він його більше не бачив та не чув, де він може бути. Додавав, що весь цей час син сторін, ОСОБА_3 , мешкав із матір`ю, ОСОБА_1 , та бабусею, ОСОБА_6 . Натомість, відповідач за цей час не надавав допомоги своєму сину та не виходив із ним на зв`язок.

На підставі висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 7 жовтня 2021 року вбачається, що за рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 21 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання, навчання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак орган опіки та піклування вважав доцільним остаточне рішення щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , 2014 р. н., залишити на розсуд суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки зі своїм сином не спілкується, не відвідує його, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться здоров`я, життям, інтересами дитини, а також ухиляється від утримання малолітнього ОСОБА_3 .

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , що свідчить про підтвердження підстав обґрунтування позову ОСОБА_1 , які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, оскільки відповідач, будучи батьком малолітнього ОСОБА_3 , протягом тривалого проміжку часу не піклується своїм сином, не займається його вихованням, не надаючи належної матеріальної допомоги на утримання дитини, чим фактично від участі у вихованні малолітньої дитини відмовився.

Таким чином суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, для реалізації її прав та дотримання її інтересів, дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 .

За ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені останньою судові витрати при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 908 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 245 від 26 березня 2014 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 7 жовтня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який в м. Маріуполі зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради, розташований в м. Маріуполі по вул. Митрополитській 3.

Суддя