Справа № 589/822/17
Провадження № 2/589/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді Євдокімової О.П. за участю секретаря судового засідання Юрочко Л.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, у залі суду справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання укладеного договору позики недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою за договором позики.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 8.04.2016 року за попередньою домовленістю сторін, ним, як Позикодавцем, було надано ОСОБА_1 , як Позичальнику, позику для особистих потреб, а саме грошові кошти в розмірі еквівалентній 2400 доларів США що становить 66 307,03 грн.

На підтвердження вказаної обставини, 8.04.2016 року відповідачем було складено власноручно, без будь-якого тиску та примусу на нього, боргову розписку про отримання останнім у власність 8.04.2016 грошових коштів у вищевказаному розмірі. Згідно даної розписки, відповідач зобов`язувалася повернути позику в сумі 660307,03 грн. готівкою у повному обсязі до 01.06.2016 року.

Станом на 6.03. 2016 року відповідач не виконав свого зобов`язання, тобто не повернув йому раніше надану позику в сумі 660307,03 грн тому просить стягнути їх в судовому порядку.

ОСОБА_2 , в свою чергу звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом в якому зазначив, що писав розписку під тиском, грошей ніяких від останнього не отримував і не позичав у нього гроші, тому після написання розписки , через декілька днів, звернувся до поліції з заявою повідомленням про злочин. Просить визнати недійсним договору позики викладений в розписці від 8.04.2016р.

У судовому засіданні позивач за першим позовом ОСОБА_5 разом з представником підтримав свою позовну заяву в повному обсязі мотивуючи її тими ж підставами , та пояснив , що позичив ОСОБА_2 гроші, щоб останній розрахувався з боргом перед підприємством. Спочатку вони домовились, що підуть до нотаріуса і укладуть угоду про позику, але коли приїхали до нотаріуса, то ОСОБА_2 не мав грошей щоб розрахуватися за послуги нотаріуса, тому вони в присутності нотаріуса уклали угоду про позику грошей, яку оформили розпискою.

Зустрічний позов не визнає , мотивуючи це тим, що останній не довів жодних обставин на які посилається. Так він повідомив суду, що звернувся відразу до поліції, але доказів цього не надав. В поліцію надійшла заява від нього лише через місяця після укладення спірної угоди. Після укладення угоди про позику він відразу поїхав, а ОСОБА_6 залишився у нотаріуса і йому нічого не заважало відразу повідомити нотаріуса та правоохоронців про вчинення злочину. Разом з цим він цього не зробив, так як сам бажав розрахуватися з боргами перед підприємством і уклав угоду про позику оформивши це розпискою в у нотаріуса з власного бажання, а тому нема жодних підстав для задоволення його позову.

Відповідач за першим позовом - ОСОБА_2 та представник відповідача проти позову заперечують та просять суд відмовити у задоволенні позову. При цьому відповідач суду пояснив, що він перебував у трудових відносинах з позивачем по справі, коштів він не отримувала від позивача, а розписку написав в зв`язку з тим, що на нього написали недостачу і він був змушений написану вказану розписку, оскільки йому погрожували. Він звертався до Шосткинського РВ ГУМВС із заявою щодо погрози в його адрес з боку позивача у даній справі. Але, при цьому, визнає, що дійсно власноручно писав 8.04.2021 розписку про позику грошей у нотаріуса, але був збентежений і переляканий. З цих же підстав просить визнати недійсним та скасувати зазначений договір позики.

Представник відповідача суду пояснив, що ніяких документів, які б свідчили про укладення між сторонами відповідного договору позивачем не надано, а надано останнім лише розписку, яка була написана відповідачем під впливом насильства, про що свідчить факт наявного відповідного кримінального провадження в правоохоронних органах і проведенням на сьогоднішній день відповідними досудовими органами належних розшуково-оперативних слідчих дій. Тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову і задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 в 2014-2016 рр. перебував в трудових відносинах з фірмою, назви на сьогоднішній день не пам`ятає, де привласнив кошти клієнтів, що було виявлено ревізією. Він особисто розмовляв з останнім з цього приводу, він обіцяв кошти повернути

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідка , розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Щодо первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, суд зазначає наступне.

З долученої позивачем до матеріалів справи розписки, написаної 08.04.2016 р. відповідачем у справі, судом встановлено, що відповідач дійсно написав дану розписку власноручно, де вказано що він отримала в борг грошові кошти в сумі 66 307,03 грн.

у ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, із зазначенням терміну повернення до 01.06.2016 року. Але вказані кошти відповідач ОСОБА_2 не повернув до теперішнього часу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст.ст. 1046,1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовим ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розсипка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 1247 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною першою ст.і 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першійстатті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

ОСОБА_2 в судове засідання не надав жодних доказів того, що дану розписку він писав під примусом та погрозами. Посилання на його звернення до поліції 24.04.2016 року не доводить обставин , що на нього було дійсно здійснено .

Крім того сторони в судовому засіданні повідомили, що кримінальне провадження у зазначеній справі закрито так як проведеним досудовим розслідуванням не встановлено в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення.

Надані в судове засідання виписки з рахунку ОСОБА_2 жодним чином не спростовують отримання ним позики від ОСОБА_1 , яку він засвідчив підписом.

Ніяких інших доказів в обґрунтування своєї позиції відповідач не надав.

Факт написання вказаної розписки відповідачем не оспорювався.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що представлена позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним розписка підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання відповідачем від позивача обумовленої у розписці грошової суми.

Оскільки строк повернення позики за розпискою від 8.04.2016 року закінчився, а відповідач за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договорами позики не виконав і не повернув ОСОБА_1 борг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги останнього, щодо стягнення на його користь з ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 66 307,03 грн.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що має бути доведено.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладено на особу, яка оспорює договір.

Статтею 81ЦПКУкраїни передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ст.76ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.77ЦПКУкраїни належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Узгодження сторонами істотних умов договору позики, факт отримання грошових коштів позивачем підтверджується змістом розписки, яка власноручно ним складена. Вказаною розпискою також визначено строк повернення грошових коштів. Биковський не довів, що грошові кошти були повернуті кредитору, а спірну розписку було складено із застосування фізичного чи психічного впливу.

До того ж про певний обман позивача при укладенні договору, помилку, застосування фізичного чи психічного впливу чи не усвідомлення наслідків такої дії як написання розписки йтися не може, оскільки ОСОБА_2 власноручно викладений текст такої та він як повнолітня, розсудлива особа (протилежного чому не доведено) повинен усвідомлювати значення викладеного ним у розписці, що видається іншій особі із зазначенням своїх паспортних даних.

Крім того, проведеною перевіркою правоохоронних органів заяви Биковського з приводу застосування до нього насильницьких дій не встановлено ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Перебування батька ОСОБА_2 на лікування з 22.04.2016 р. також не доводить вчинення тиску на останнього 8.04.2016р.

Також суд бере до уваги, що ОСОБА_2 до звернення ОСОБА_1 з позовом до суду не вживав жодних заходів на спростування боргової розписки складеної ним 8.04.2016 року .

За таких умов суд приходить до переконання щодо відсутності підстав для визнання договору позики укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 8.04.2016 р. недійсним.

Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 23, 202-204, 231, 526, 638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України ст.ст. 4, 5, 50, 62, 64, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 268, 337, 338 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 66 307,03 грн. (шістдесят шість тисяч триста сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 663 грн 08 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подаєтьсядо Сумського апеляційного суду протягом тридцятиднів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 22.09.2021 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова