Провадження №2-з/523/37/21
У Х В А Л А

"30" вересня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвокат Фещенко І.С. про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо передачі майна на реалізацію у виконавчому провадженні, до подачі позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Фещенко І.С. 23.06.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову, до подачі позову, якою просить:

-заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву Андрію Олександровичу вчиняти дії щодо передачі майна ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,0900га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:001:0149) на реалізацію у виконавчому провадженні ВП № 64401597.

Обґрунтовує заяву тим, що планує подати до суду позовну заяву про визнання звіту про грошову оцінку земельної ділянки недійсним, згідно норм ЦПК України. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2018 року у справі №523/16040/17 задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором іпотечного кредиту №1501/0312 від 21.08.2007 року у розмірі 23078,02 дол. США та 80 579,15 гривень та судовий збір. Постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2018 року частково скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2018 року та прийнята постанова, якою стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму кредитної заборгованості в розмірі 23 078,02 доларів США та 79 606,38 грн. та судовий збір. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. від 05.02.2021 року відкрито виконавче провадження №64401597. 06.05.2021 року виконавцем проведено опис майна ОСОБА_1 . Згідно Звіту від 03.06.2021 року ринкова вартість земельної ділянки, загальною площею 0,0900га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , складає 521 721,00 гривень, з вартістю якої заявник не згоден, вважаючи її заниженою. Заявник зазначає, що можливість реалізації майна за заниженою ціною, яка визначена Звітом від 03.06.2021 року, може призвести до порушення прав ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням. Не вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони передачі майна на реалізацію у виконавчому провадженні, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого права та законні інтереси заявника можуть бути порушені, зокрема стягненням грошових сум.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ФОП ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович, передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2021 року цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ФОП ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович, передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси, до суду який видав виконавчий документ в цивільній справі № 523/16040/17 та на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

28.09.2021 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича, відповідно до ч.3 ст.14 ЦПК України, автоматизовано розподілено на суддю Далеко К.О.

Сторони до суду не викликались, в порядку ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, законодавець визначив можливість забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі:

- повне найменування заявника, його місцезнаходження або місце проживання чи перебування;

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- предмет і ціну позову;

- пропозиції щодо зустрічного забезпечення;

- інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що заявник не погоджується зі Звітом про ринкову вартість земельної ділянки від 03.06.2021 року, загальною площею 0,0900га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка визначена у сумі 521 721,00 гривень, вважаючи її заниженою.

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, суддею встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Фещенко Ігоря Станіславовича просить забезпечити позовні вимоги за майбутньою позовною заявою про визнання звіту про грошову оцінку земельної ділянки недійсним, яку планує подати у строки встановлені ч.4 ст. 152 ЦПК України.

Разом із тим, згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у постанові від 10.08.2021 року по справі №461/4240/17, оскаржити оцінку майна, за даних обставин, можливо лише в порядку оскарження рішень та дій виконавця, згідно Розділу VII Цивільного процесуального кодексу України.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20 березня 2019 року по справі № 821/197/18/4440/16, яка встановлює що оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, відповідачем у такому випадку має бути орган державної виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа, не застосовується до даних правовідносин, оскільки в тому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса.

Правові відносини за даною справою та за справою № 821/197/18/4440/16 не є подібними.

За викладених обставин, заявник не довів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за позовною заявою про визнання звіту про грошову оцінку земельної ділянки недійсним.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

У даному випадку, суд доходить висновків, що вказані заявником обставини самі по собі не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений заявником.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання звіту про грошову оцінку земельної ділянки недійсним, на даний час суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову до подачі позову із вимогою позову, з якою заявник має намір звернутися до суду, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвокат Фещенко І.С. про забезпечення позову, до подачі позову, шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву Андрію Олександровичу вчиняти дії щодо передачі майна ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,0900га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :02:001:0149) на реалізацію у виконавчому провадженні ВП № 64401597 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала складена 30.09.2021 року.

Суддя: К.О. Далеко