ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5913/20 Головуючий суддя І інстанції Саркісян О. А.
Провадження № 22-ц/818/2761/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про позбавлення батьківських прав
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року, по цивільній справі № 644/5913/20 за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Департамент служб у справах дітей ХМР звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить позбавити їх батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та стягнути аліменти на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що матір`ю дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є ОСОБА_4 . Відомості про батька ОСОБА_2 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1 відповідно до ст. 133 СК України.

Вказує, що у жовтні 2019 року у поле зору Служби у справах дітей по Індустріальному району потрапила жінка, яка назвалась як ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що народжена нею дитина залишилась у КНП «Міський перинатальний центр». Жінка передчасно народила дитину у кареті скорої допомоги, у важкому стані за рахунок неврологічної симптоматики, дихальних порушень, перебувала у реанімації у відділенні недоношених дітей. Про ситуацію з дитиною ССД повідомила адміністрація медичного закладу. Незважаючи на стан здоров`я дитини, мати 11.10.2020 року залишила дівчинку в медичному закладі. До дитини не повернулася.

Зазначає, що у цей період до ССД звернулась ОСОБА_7 , яка повідомила, що її донька ОСОБА_8 вживає наркотичні речовини, не виконує батьківські обов`язки по відношенню до старшої дитини, ОСОБА_2 та дівчинка повністю перебуває на її утриманні. Дитину ОСОБА_2 було поставлено на облік ССД, як дитину, яка потрапила у складні життєві обставини. ОСОБА_3 було влаштовано у КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», де вона перебуває і зараз. Мати дитини звернулась 09.01.2020 року до СДД з питання повернення доньки на спільне проживання та виховання, однак не додала повний пакет документів.

Зауважує, що з ОСОБА_4 починаючи з жовтня 2019 року та до квітня 2020 року проводилась профілактично-роз`яснювальна робота з питань формування навичок відповідального батьківства, зокрема, щодо належного виконання батьківських обов`язків, профілактики здорового образу життя, забезпечення необхідних умов проживання. Однак, це не давало позитивних результатів. Свого ставлення до виконання батьківських обов`язків у відношенні ОСОБА_3 мати не змінила і після переведення дитини до КНП « Обласний будинок дитини №3». Заходами СДД термін перебування дитини у закладі продовжено.

Зазначили, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, про народження дівчинки та реєстрацію на його ім`я дізнався від третіх осіб, тому без вагань надав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Спеціалісти ССД разом з фахівцями з соціальної роботи ЦСС неодноразово здійснювали вихід за адресою проживання ОСОБА_4 .. В ході обстеження було встановлено, що для дитини не створено належних умов для проживання, дівчинка не відвідувала дошкільний дитячий заклад через відсутність медичного обстеження та профілактичних щеплень з вини матері. Зазначили що відповідачі не виконують батьківських обов`язків щодо дітей, тому буде доцільним позбавити їх батьківських прав.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року позов департаменту служб у справах дітей ХМР в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2020 року і до досягнення н1йстаршою дитиною повнолітнього віку на вкладний (депозитний) рахунок відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я кожної дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2020 року і до досягнення повнолітнього віку дитини на вкладний (депозитний) рахунок відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я дитини.

Рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплато судового збору з кожного окремо по 1135 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог до нього, та в цій частині позов залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Вказує, що суд позбавив його батьківських прав відносно дитини, біологічним батьком якої він не є та стягнув з нього аліменти на утримання не його дитини.

Зауважує, що біологічним батьком дитини є ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_4 проживала у цивільному шлюбі.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Рішення оскаржено в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_1 , тому в іншій частині відповідно до норми ст. 3657 ЦПК України не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 та ухиляються від виконання своїх обов`язків відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також зазначено, що відповідно до ч.3 ст.166 СК України стягнуто з ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 16.06.2017 року, який зареєстровано у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного тану головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №316. (а.с.24).

З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яка була покинута у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, вбачається, що 28.11.2019 року у відділенні недоношених новонароджених КПН «Міський перинатальний центр» ХМР виявлена покинута дитина жіночої статі ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11.10.2019 року мати ОСОБА_6 покинула відділення недоношених новонароджених. Востаннє відвідувала дитину 11.11.2019 року, зв`язку з медичним персоналом не підтримує, догляд за дитиною не здійснює, станом здоров`я дитини не цікавиться, що дає підстави вважати дитину покинутою в лікувальному закладі.

Листом від 15.10.2019 року Адміністрація КПН «Міський перинатальний центр» ХМР повідомила Службу у справах дітей по Індустріальному району, що у відділенні недоношених новонароджених на лікуванні перебуває новонароджена дитина, ОСОБА_12 , яка народилася в машині швидкої допомоги ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Виконавчого комітету ХМР від 11.12.2019 року №924 доручено Службі у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей ХМР вжити заходи щодо отримання в Департаменті охорони здоров`я ХОДА путівки до державного закладу для дітей та влаштування на повне державне забезпечення малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шість місяців.

На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР від 29.01.2020 року №14 доручено здійснити у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянскьому районах місті Харкові реєстрацію дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що батьком зазначено ОСОБА_1 , матір`ю зазначена ОСОБА_4 (а.с.21).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України вбачається, що актовий запис про народження ОСОБА_3 зареєстровано в реєстрі 12 лютого 2020 року та державна реєстрація проведена відповідно до ст.133 СК України.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач ОСОБА_1 оспорював своє батьківство відповідно до чинного законодавства.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не визнавав батьківство, що підтверджується поясненнями, наданими Департаменту у справах дітей та висновком №407 щодо позбавлення батьківських прав, де зазначено, що він не є біологічним батьком дитини колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, що не позбавляє можливості ОСОБА_3 звертатись до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки на час народження дитини позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, то реєстрація народження дитини здійснювалась на підставі ч. 1 ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, та ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини, та відповідно ч.3 ст.166 СК України суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не є біологічним батьком дитини не є достатнім доказом у розумінні ст.ст. 76, 78 ЦПК України для підтвердження цього факту, що потребує експертних висновків, та для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 жовтня 2021 року.

Головуючий - В.Б. Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.