ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року

м. Черкаси

справа № 693/92/21, провадження № 22-ц/821/1576/21 категорія: 310010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що 03 серпня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис про шлюб № 80, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейне життя з відповідачем не клалося через те, що вони мають різні характери та погляди на спільне життя, відсутнє взаємне взаєморозуміння між ними. Шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе.

Оскільки подальше збереження між сторонами неможливе, ОСОБА_3 просила її позовні вимоги задоволити та шлюб між сторонами розірвати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 03 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 80 від 03 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено « ОСОБА_6 ».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка скористалася своїм правом для звернення до суду із вказаними позовними вимогами та просила розірвати шлюб, збереження якого вважає неможливим.

Судом надавався строк для примирення сторін, який ніяких результатів не дав, ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про , в якій наполягала на розірванні шлюбу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року як незаконне та закрити провадження у справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час вирішення спору, суд першої інстанції не врахував, що у сторін по справі є неповнолітні діти, які потребують як матір так і батька. Крім того, вказав, що не бажає розривати сім`ю, з дружиною має не порозуміння, однак це не є підставою для розірвання шлюбу та руйнування сімейних відносин. Вважає, що суд формально підійшов до вирішення спору, а тому висновок суду про розірвання шлюбу не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

П. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2012 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб (а.с. 7), який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис про шлюб № 80.

Крім того встановлено, що від шлюбу сторони у справі мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с. 1-2) ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог вказала, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. У сторін по справі різні погляди на життя, сторони втратили почуття та повагу один до одного, тому позивач наполягала на задоволенні її позовних вимог про розірвання шлюбу.

17 березня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила надати термін для примирення з відповідачем строком два місяці (а.с. 16).

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 17 березня 2021 року сторонам було надано строк на примирення строком два місяці, а провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення.

15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою (а.с. 23), в якій наполягала на задоволенні своїх позовних вимог та розірванні шлюбу, що дає підстави вважати суду, що примирення між сторонами не відбулося.

Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжям. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, прийшов до правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї сторін є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ст. 11 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам передбаченого положеннями ЦПК України строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком та застосовується судом виходячи з наявності у подружжя дітей, їх взаємин та інших обставини їхнього життя.

З матеріалів справи вбачається, що суд вживав заходів для примирення сторін та надавав їм строк для примирення терміном два місяці. Однак, примирення сторін не відбулося, більше того, позивач звернулася до суду з заявою від 15 червня 2021 року (а.с. 23), в якій просила її позовні вимоги задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 зазначив, що він не бажає розривати сім`ю, з дружиною має непорозуміння, однак це не є підставою для розірвання шлюбу та руйнування сімейних відносин. Вважає, що суд формально підійшов до вирішення питання про розірвання шлюбу.

Однак, такі доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки матеріали справи підтверджено наміри позивача щодо припинення шлюбних відносин між сторонами. Дані обставини підтверджені доводами позовної заяви (а.с. 1-2) та заяви від 15 червня 2021 року (а.с. 23). Крім того, сторони не забажали скористатися правом на примирення, яке їм було надано судом згідно ухвали від 17 березня 2021 року.

Отже, встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, суперечить правам та інтересам позивача, розлад їх подружніх стосунків носить стійкий характер, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки, позивач в своїй позовній заяві просила після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_6 », районний суд дійшов правильного висновку про задоволення її вимог в цій частині, оскільки таким, чином сторона скористалася наданим їй правом вибору, що закріплено в положеннях ч.1 ст. 113 СК України.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позову позивача щодо розірвання шлюбу, підстав для скасування рішення суду, передбачених цивільно-процесуальним законодавством не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його рішенні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко