Справа №:359/4218/21
Провадження №: 6/755/1245/21
У Х В А Л А

"30" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - АТ «ОТП Банк», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов В.В., звернувся до суду з поданням, в якому просить суд: надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно боржника за виконавчим провадженням 64620504, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: земельну ділянку, площ 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця 1 413 618,32 грн.

Із подання убачається, що у провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 64620504 від 23.02.2021 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-710/1-10, виданого 07.04.2017 Дніпровським районним судом м. Києва. Приватним виконавцем було становлено, що божник передав в іпотеку домоволодіння (житловий будинок 1969 р) за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку. ОСОБА_1 вказаний власником вказаного майна. Постановою приватного виконавця від 23.02.2021 було накладено арешт на вказану земельну ділянку. Згідно з державним актом на земельну ділянку Серія ЯГ№399292 від 16.04.2007 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 . За Договором іпотеки № PCL-019/007/2008 від 16.04.2008 боржнику на праві власності належить земельна ділянка площа 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, посвідченим за реєстром № 10325 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрованим 16.04.2008 в Державному реєстрі правочинів. Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 набув у власність вказану земельну ділянку з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, посвідченого за реєстром № 10325 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В,. та реєстрації його в Державному реєстрі правочинів. Однак, ОСОБА_1 порушив порядок реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, яке він набув з укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, та реєстрації його в Державному реєстрі правочинів та передав в іпотеку, уклавши договір іпотеки № PCL- 019/007/2008 від 16.04.2008. Відповідно до інформаційної довідки 245543014 від 23.02.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, доходить наступного висновку.

З матеріалів подання убачається, що 07.04.2017 Дніпровським районним судом м. Києва був виданий дублікат виконавчого листа по справі №2-710/1-10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Вказаний дублікат виконавчого листа №2-710/1-10 від 07.04.2017 був пред`явлений стягувачем до примусового виконання та 23.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 64620504 про стягнення на користь ПАТ «ОТП Банк» солідарно з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 суми боргу за надання кредиту у розмірі 160 611,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2009 становить 1 283 287,56 грн; стягнення на користь ПАТ «ОТП Банк» солідарно з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 суми сплаченого судового збору у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Боржник, ОСОБА_1 , повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Інформаційної довідки № 245543014 від 23.02.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 передав в іпотеку: домоволодіння, загальною площею 57,90 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, та вказаний як власник даного майна.

Постановою приватного виконавця про арешт майна боржника від 23.02.2021 було накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Із копії Державного акту Серія ЯГ№399292 від 16.04.2007 на право власності на земельну ділянку, що була надана листом №8-10-0.222-3201/2-21 від 22.03.2021 ГУ Держгеокадастру у Київській області на запит приватного виконавця, убачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до Договору іпотеки № PCL-019/007/2008 від 16.04.2008 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В,. за реєстром № 10325, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 16.04.2008.

Як убачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, що був наданий приватним нотаріусом Морозовою С.В. листом №85/01-16 від 27.04.2021 на запит приватного виконавця, договір купівлі-продажу земельної ділянки земельної ділянки площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , сторонами якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстром № 10325, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 16.04.2008.

Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів № 5794074 від 16.04.2008 про реєстрацію договору купівлі-продажу від 16.04.2008 ОСОБА_2 (відчужувач) продала, а ОСОБА_1 (набувач) придбав у власність земельну ділянку, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 657 ЦК України (у редакції станом на 2008 р.) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За нормами ч.ч. 3, 4 ст 334 ЦК України, у відповідній редакції, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 210 ЦК України, у відповідній редакції, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації

Згідно з Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів» (у редакції станом на 2008 р.), державна реєстрація правочинів проводиться відповідно до вимог Цивільного кодексу України шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів.

Таким чином, з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В,. за реєстром № 10325, та реєстрації його у Державному реєстрі правочинів боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку, площею 0,2399 га реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження АДРЕСА_1 .

За нормою ст. 182 ЦК України, у відповідній редакції, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до п.1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 N 43 (дійсний станом на 2008 р.) право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №17,4 державна реєстрація державного акту на право власності на земельну ділянку, державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» від 17.07.2003 № 1088 до створення Державного реєстру прав на землю і нерухоме майно: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель.

Таким чином встановлено, що боржник ОСОБА_1 порушив порядок реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2399 га, реєстраційний/кадастровий номер :01:007:0067, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , яке він набув з укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В,. за реєстром № 10325, та реєстрації його в Державному реєстрі правочинів та передав в іпотеку, уклавши договір іпотеки № PCL- 019/007/2008 від 16.04.2008, оскільки зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Згідно з п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна; при цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

За змістом ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Боржником порушено порядок реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як убачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України, умовами звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, інших даних щодо дій проведених державним виконавцем у виконавчому провадженні матеріали подання не містять, зокрема суду не надано відомостей щодо наявності у боржника нерухомого майна, земельних ділянок, коштів та цінності, на які можливо звернути стягнення.

За вказаних обставин, виходячи з обсягу долучених до подання доказів, суд не дійшов висновку про неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, а отже звернення приватного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника є передчасним заходом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - АТ «ОТП Банк», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, оскільки виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 440 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - АТ «ОТП Банк», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: