Справа № 219/5675/21
Провадження № 2/219/2341/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Феняка О.Р., за участю секретаря Романченко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності, в обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 3/5 частини житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 . У видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку позивачу було відмовлено, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована відсутністю визначення частки померлого ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована за тією ж адресою.

Таким чином, визнати право власності на земельну ділянку можливо виключно у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач просить суд визначити розмір частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0479 площею 0,15га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_4 становить Ѕ частини, розмір частки на вказану земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 становить Ѕ частини. Визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:001:0478 площею 0,1427 га для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_4 становить Ѕ частини, розмір частки на вказану земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 становить Ѕ частини.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та дату судового розгляду, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2021 року, Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 перейшло у спадок від ОСОБА_4 3/5 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 було відмовлено, про що приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Кравченко О.В. винесено 03 квітня 2021 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Тобто, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначений правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

ОСОБА_4 помер, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду.

Таким чином, у задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.15,16,256-257,260-261,267, 377, 1225 ЦК України, ст.ст. 86, 120 ЗК України; ст.ст.4,13,81,263-265ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Феняк

01.10.2021