Справа № 646/5078/20
№ провадження 2/646/498/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2021 м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
при секретарі Абдюхановій А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні.
Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.
Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним.
Квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року, реєстраційний номер 9-98-154277. Квартира розташована на 2-му поверсі дев`ятиповерхового будинку.
Судом встановлено, що 27 жовтня 2019 року о 01 годині відбулося залиття належної позивачам квартири, що було зафіксовано актом комісії КП «Жилкомсервіс» від 28 жовтня 2019 року.
В акті повинно бути відображено: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з акту обстеження КП «Жилкомсервіс», на час виходу комісії в квартирі № 8 в туалеті на стелі та стінах патьоки, в ванній кімнаті двері розбухли та не закриваються, в приміщенні кухні на стелі частина керамічної плитки відсутня (приблизно 1,0 м2), на стінах на кахельній плитці патьоки. В житлових кімнатах на стелі та на стінах на шпалерах є сліди залиття, шпалери місцями надулися, на стиках розклеїлися, на полу паркет та килим мокрі, паркет частково надувся, деформувався. Меблі мають сліди залиття.
Під час обстеження квартири № 12 було встановлено, що в приміщенні туалету відбулося роз`єднання трубопроводу гарячого водопостачання та з`єднанні металевої та пластикової труб. Зі слів власників квартир № 12 , 16 ними за власним бажанням та за власні кошти були виконані роботи по заміні ділянки стояка трубопроводу гарячого водопостачання, де сталася аварія.
Наданий позивачем акт суд вважає належним та допустимим доказом, він відповідає вимогам, встановленим вищевказаним Правилам.
Відповідачем не надано доказів невідповідності викладених в акті обстеження обставин фактичним обставинам справи, зокрема - наявності та виду пошкоджень, завданих залиттям, а також причин залиття квартири АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить відповідачу ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевченко В.Ю., реєстраційний номер 3914.
Стаття 322 ЦК України, зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 4 частини 2 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що власник зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.
Згідно зі статтею 151 ЖК Української РСР та абзацу 5 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року (з наступними змінами), власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.
Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири.
При таких обставинах, суд вважає встановленим, що залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1 відбулося з вини відповідача, а саме - внаслідок роз`єднання трубопроводу гарячого водопостачання та з`єднанні металевої та пластикової труб в квартирі АДРЕСА_4 .
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Вищевказані роз`яснення містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями.
Для визначення розміру матеріальної шкоди позивачем було замовлено виготовлення звіту про незалежну оцінку пошкодженого майна.
Як вбачається зі звіту суб`єкту оцінювання ФОП ОСОБА_5 , виготовленого 06 грудня 2019 року, за результатам обстеження технічного стану належної позивачам квартири встановлено, що в результаті залиття деформоване і приведене у непридатний стан покриття підлоги - паркет, обвал плитки (1 кв.м.), на стелі та стінах патьоки, у ванній кімнаті відставання плитки, розбухли двері та не зачиняються, кухонні меблі частково деформовані внаслідок впливу вологи, в житлових кімнатах площею 18 кв.м., 12 кв.м. та 11, 5 кв.м. на стелі та стінах сліди залиття, вздуття паркету та відслоїння шпалер, деформація кухонної меблі. На поверхні стін та підлоги сліди дії вологи. Дані пошкодження тягнуть за собою зміну вищеназваних елементів.
Суд вважає вказаний звіт є належним та допустимим доказом розміру майнової шкоди, оскільки він проведений на підставі візуального огляду пошкодженого майна, з використанням нормативно-правових актів та спеціалізованої літератури, виходячи з наданої позивачами технічної документації.
Також, однією з складових заподіяної майнової шкоди є витрати на оплату послуг оцінювача, який виготовив звіт про вартість завданої залиттям майнової шкоди.
Ці витрати вважаються майновими збитками й обов`язок стосовно їхнього відшкодування охоплюється приписами пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, адже є реальними збитками. Право на таке відшкодування підтвердив і Верховний Суд, який у постанові від 02.05.2018 в справі №?401/2142/16-ц зазначив, що вартість витрат, яких позивач зазнав для того, щоб визначити розмір заподіяної шкоди та вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт підтверджується рахунком, квитанцією про сплату та актом прийняття-передання.
Згідно товарного чеку № 18 від 05.12.2019 на оплату послуг оцінювання, позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати в сумі 600 грн.
Також, позивач ОСОБА_3 поніс втрати немайнового характеру, які викликані пошкодженням його майна та відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду.
Внаслідок дій відповідача позивач ОСОБА_3 змушений протягом тривалого часу додавати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених майнових та немайнових прав.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Відповідач ухиляється від відшкодування майнової шкоди, яка була спричинена власникам квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття. Позивач ОСОБА_3 змушений проживати в квартирі, що є пошкодженою, зі слідами залиття, змушений додавати додаткових зусиль для нормалізації звичного способу життя.
Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач ОСОБА_3 , характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в цій частині позовних вимог на суму 5000 грн.
Суд вважає, що в даній справі відшкодування моральної шкоди у вищевказаному розмірі та стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири, є достатніми для сприяння відновлення порушених прав позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, а саме - стягує з відповідача на користь позивачів сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог кожного позивача.
Суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 - судовий збір в сумі 280,27 грн та витрати на залучення спеціаліста (оцінювача) в сумі 600 грн; на користь ОСОБА_2 - судовий збір в сумі 280,27 грн, на користь позивача ОСОБА_3 - судовий збір в сумі 1131,34 гривень (пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що складає 47,49 % від заявлених)
На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 :
- вартість послуг суб`єкта оцінювання з визначення розміру заподіяної шкоди в сумі 600 грн;
- сплачений судовий збір в сумі 280,27 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 :
- сплачений судовий збір в сумі 280,27 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 :
- в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 5000 грн;
- сплачений судовий збір в сумі 1131,34 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя: В.А. Єжов