Справа № 2-1470/10
Провадження № 4-с/534/5/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Солохи О.В., за участю секретаря судового засідання Гончар С.Т., представника скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , державний виконавець Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань Олексій Васильович на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі державного виконавця Головань О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу. Скаргу мотивує тим, що ним було отримано повідомлення від 15.03.2021 року, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що строк пред`явлення даного виконавчого документа сплинув. Вважає, що вказана підстава повернення дубліката виконавчого листа №2-1470/10 у державного виконавця відсутня так, як строк звернення вказаного виконавчого документа був поновлений ухвалою Комсомольського міського суду від 18.01.2021. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Головань О.В. щодо повернення йому виконавчого листа без прийняття до виконання, просить суд скасувати рішення у формі повідомлення про це від 15.03.2021 та зобов`язати державного виконавця Голованя О.В. розпочати примусове виконання рішення на підставі дубліката виконавчого листа, виданого 11.02.2021.

Представник скаржника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у скарзі.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши представника скаржника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (ч. 1, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що на підставі рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.11.2010 було видано виконавчий лист №2-1470/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 24 червня 2010 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до поштового повідомлення був отриманий ГУЮ в Полтавській області 14.12.2010.

10.11.2020 ОСОБА_2 (згідно копії свідоцтва про шлюб прізвище було змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » а.с. 27) звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.01.2021 видано дублікат виконавчого листа №2-1471/10 та поновлено стягувачу строк його пред`явлення до виконання, з урахуванням того, що судом було визнано пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа з поважних причин.

Так, на виконанні у державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань О.В. перебувала заява від 11.03.2021 щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-1470/10, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області 11.02.2021 року на підставі ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.01.2021, за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.11.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу).

Повідомленням від 15.03.2021 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу із посиланням на вимоги п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п.11 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідност. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти

виконавчі дії.

Виходячи з вищенаведеного Виконавець повинен був на підставі ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.Та після цього, провести всі послідуючі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, у порушення названих вище приписів Закону і прав стягувача, Виконавець не виконав названих дій, чим беззаперечно допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до ч.1ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані скаржником докази в підтвердження обставин, викладених у скарзі, є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для часткового задоволення даної скарги, дії державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань О.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визнати неправомірними та скасувати.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання державного виконавця Голованя О.В. розпочати примусове виконання рішення на підставі дубліката виконавчого листа, виданого 11.02.2021 та відкрити виконавче провадження, оскільки цей обов`язок прямо встановлений ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» .

Керуючись ст.ст.447,448,450 ЦПК України,ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованя О.В., щодо повернення стягувачу дубліката виконавчого листа, виданого 11.02.2021 на підставі ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.01.2021 за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.11.2010 в справі № 2-1470/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Визнати неправомірним та скасувати рішення державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованя О.В., прийнятого у формі повідомлення, від 15.03.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

У іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Солоха

Повний текст ухвали складено 12.04.2021.