Справа № 939/1733/21
21 жовтня 2021 рокуБородянський районний суд
Київської області в складі: головуючої - судді Герасименко М.М.
за участю секретаря - Рассказової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У липні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтв про право на спадщину, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований, але з 24 серпня 2008 року не проживає, ОСОБА_2 на даний час засоби зв`язку з ним втрачені, його місцезнаходження їй не відоме. У зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку, їй (позивачу) відмовили в наданні субсидії. Оскільки відповідач не проживає в належному їй (позивачу) будинку більше дванадцяти років, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Науменко В.В. позов підтримали та викладене підтвердили, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 19-21).
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9-15, 16, 17, 18), у вказаному будинку з 22 березня 2005 року зареєстрований онук позивача - відповідач ОСОБА_2 , який з 24 серпня 2008 року в даному будинку не проживає, його особисті речі та інвентар у будинку відсутні. Місце його фактичного проживання на сьогодні не відоме.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що є дочкою позивачки та тіткою відповідача. 24 серпня 2008 року відповідач добровільно забрав свої речі з будинку позивача та виїхав. З того часу жодного разу у будинку її мами останній не з`являвся.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що є знайомим позивачки та відповідача, проживає у с. Здвижівка, останні 10 років відповідача у селі взагалі не бачив.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що з 2015 року допомагає позивачці як соціальний працівник, приходить до позивача три рази на тиждень, з відповідачем не знайома, у належному позивачу будинку жодного разу відповідача не бачила.
Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами, відповідач більше одного року не проживає у належному позивачу будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.
Керуючись ст. 150, 156 ЖК України, ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 10-13, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 22 жовтня 2021 року.
СуддяМ.Герасименко