Провадження № 2/638/5252/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання позивача відповідача- Поволяєвої О.В., - Лопатинської А.С., - Якушевої А.Р., - Якушева Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, до повноліття дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що в шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач працездатний, за час подружнього життя не мав постійної роботи, кошти на утримання неповнолітньої доньки не надає. Оскільки відповідач відмовився сплачувати аліменти в добровільному порядку, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнач частково, а саме в сумі 2000,00 грн., зазначивши, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн., зважаючи на недостатність заробітку (доходу), аліменти в розмірі 3 000,00 грн. для нього є непосильними, оскільки він тимчасово не працевлаштований.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його матір`ю.

В судовому засіданні з наданих сторонами пояснень встановлено, що позивач займає посаду медичного представника в фармацевтичній компанії «Сандоз», має стабільну заробітну плату в розмірі 18 000,00 грн. Подружжя разом з дитиною проживає в квартирі, яка належить на праві власності позивачу. Позивачем зазначено, що витрати на дитину в середньому на місяць становлять від 3 000,00 грн. до 4 000,00 грн. Позивач та відповідач будь-яку іншу особу, окрім спільної дитини, на утриманні не мають, позивач, відповідач та дитина мають задовільний стан здоров`я, будь-які захворювання або інвалідність відсутні. Відповідач тимчасово непрацевлаштований, здійснює навчання з метою перекваліфікації, працездатний, володіє на праві власності квартирою, в якій періодично проживають його батьки.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із змісту ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років станом на день ухвалення судового рішення становить 2013,00 грн.

Таким чином, аліменти в розмірі, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме 1006,50 грн., можуть бути стягнуті лише за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень, останній не працює, стабільного заробітку (доходу) не має.

Враховуючи відсутність у відповідача доходу та надані позивачем пояснення, стосовно того, що в середньому витрати на утримання дитини на місяць становлять від 3 000,00 до 4 000,00 грн., суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення аліментів на одну дитину з відповідача в розмірі більшому, ніж 2000,00 грн., які були визнані відповідачем.

При цьому, виходячи з положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доведення достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати останнім аліментів в розмірі 3000,00 грн., покладається на позивача.

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких доказів наявності у відповідача доходу або витрат, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж 2000,00 грн. Клопотання про витребування таких доказів не заявлялось.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі, який був визнаний відповідачем в судовому засіданні, а саме в сумі 2000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог, а саме в стягненні аліментів в більшому розмірі, ніж 2000,00 грн. на місяць, суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено достатність заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів в такому розмірі.

Крім того, суд враховує, що обов`язок утримання дитини покладається як на її батька, так і на матір.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, тобто з 05 серпня 2021 року та до повноліття дитини.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок) щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 серпня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

В іншій частині позову - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Поволяєва