Провадження № 2/686/3881/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Карнаух С.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

встановив:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична-особа підприємець ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 09 грудня 2019 року вона разом із відповідачем ОСОБА_3 уклала договір про наміри, за яким вона зобов`язувалась в строк до 22 січня 2020 року укласти відповідний договір купівлі-продажу з відповідачем щодо придбання в останнього квартири АДРЕСА_1 . За цим же договором відповідач отримала від неї аванс в сумі 1 000,00 Доларів США, однак, до цього часу вказаний договір купівлі-продажу так і не укладено. На її неодноразові звернення повернути аванс у розмірі 1 000,00 Доларів США вона отримувала лише відмову у цьому.

14 березня 2020 року на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про повернення сплаченого авансу, однак зазначений лист відповідач відмовилась отримувати, про що свідчить відповідна відмітка на конверті.

Укладений між нею та відповідачем договір від 09 грудня 2019 року відповідає вимогам законодавства щодо попереднього договору, у ньому міститься волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. В якому міститься вимога про укладення у строк не пізніше 22 січня 2020 року договору купівлі-продажу квартири. Однак основний договір купівлі-продажу, щодо якого укладався попередній договір від 09 грудня 2019 року, між сторонами укладено не було.

Платіж, переданий ОСОБА_3 за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові.

На момент подання позову борг становить в розмірі 28057,6 грн. (курс долара США станом на 22.04.2021 року становить 28,0576 грн. за один долар США).

У відповідності до ст.625 ЦК України, згідно розрахунку розмір трьох процентів річних за період з 22 січня 2020 року по 22 квітня 2021 року становить 1 051, 72 грн.. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачений аванс за договором про наміри від 09.12.2019 року в сумі 28057,60 грн. та три проценти річних в сумі 1051,72 грн..

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Позивач суду пояснила, що передала відповідачу аванс в розмірі 1000 доларів США, однак ріелтор не змогла продати її квартиру, тому вона не змогла купити квартиру у відповідача. Кошти відповідач їй не повернула. Представник позивача суду також пояснив, що в позовній заяві допущено описку в сумі і вони просять стягнути з відповідача 28057,60грн. сплаченого авансу.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки між нею та позивачкою було укладено договір про наміри, а не попередній договір. У вказаному договорі про наміри чітко визначено грошові зобов`язання сторін та їхню правову природу. Відповідно до п. 2.1 та 4.1 Договору, з метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, Покупець передав, Продавець прийняв забезпечувальний платіж, який складає 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень, що еквівалентно 1000 (одній тисячі доларів) США по курсу НБУ на день укладення договору. Сторони, також домовилися про те, що у разі не укладення Договору купівлі-продажу в строк до 22 січня 2019 року з причин, залежної від покупця, забезпечувальний платіж залишається у розпорядженні Продавця в якості неустойки. Жодної згадки про аванс чи завдаток, договір про наміри від 09 грудня 2019 року не містить. Крім того зазначила, що в зв`язку з нечесною поведінкою позивачки, вона змогла продати свою квартиру лише через місяць.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2019 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір про наміри, згідно п.1.1 якого предметом даного договору є угода сторін, відповідно до якої продавець має намір продати, а покупець придбати майно, яке знаходиться у власності (розпорядженні продавця), що являє собою квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.2.1 вказаного договору, відповідно до ст.638 ЦК України, сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об`єкта до 22.01.2019 року. З метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, покупець передав, продавець прийняв забезпечувальний платіж, який складає 24000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США по курсу НБУ на день укладення договору.

Відповідно до п.п.4.1-4.3 договору, сторони домовились про те, що у разі не укладення Договору купівлі - продажу в строк до «22_» _січня 2019р. з причини, залежної від Покупця, забезпечувальний платіж залишається в розпорядженні Продавця в якості неустойки. У разі не укладення Договору купівлі - продажу в строк» до «22» січня 2019р. з причини, залежної від Продавця, Продавець зобов`язується повернути забезпечувальний платіж, а також сплатити покупцю неустойку у розмірі забезпечувального платежу. У разі укладення Договору купівлі-продажу відповідно до умов цього Договору забезпечувальний платіж залишається у Продавця та зараховується як частина виплати за об`єкт нерухомості.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено не було.

Згідно договору купівлі-продажу кватири від 28.02.2020 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

14.03.2020 року ОСОБА_1 надіслала лист-вимогу ОСОБА_3 про негайне повернення їй забезпечувального платежу в розмірі 1000 доларів США, інакше вона змушена буде звертатись до суду про стягнення цих коштів та неустойки в розмірі 1000 доларів США, що передбачена п.4.2 договором про наміри, судового збору, моральної шкоди, витрат на правничу допомогу та інших витрат і санкцій, пов`язаних з розглядом справи судом.

Вказані обставини підтверджуються: договором про наміри від 09.12.2019 року; листом вимогою від 14.03.2020 року; договором про надання послуг від 30.10.2019 року; договором купівлі-продажу квартири від 28.02.2020 року.

Згідно ст.526 ч.1 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір про наміри в простій письмовій формі (без нотаріального посвідчення), не вважається попереднім договором, так як в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні позивач пояснила, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не було укладено з відповідачем у строк зазначений в договорі, у зв`язку з тим, що агентством з нерухомості не було продано належну їй квартиру.

В п.4.1 Договору про наміри від 09.12.2019 року сторони передбачили відповідальність за не укладення договору купівлі-продажу з причин, залежної від покупця ( ОСОБА_1 ), а саме, що забезпечувальний платіж залишається в розпорядженні продавця в якості неустойки.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу було неукладено з вини відповідача, позивач суду не надала.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.526,570, 571, 611, 629, 635 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жителька: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , жителька: АДРЕСА_4 .

Третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Дата складання повного тексту рішення суду 06.10.2021 року.

Суддя: