Справа № 428/2867/21
Провадження №2/428/934/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фага» м. Сєвєродонецьк, Державного реєстратора Військово цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Костецької Вікторії Вікторівни про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, скасування державної реєстрації припинення права власності на нежитлове приміщення з одночасним визнанням права власності на нерухоме майно,

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фага» м. Сєвєродонецьк, Державного реєстратора Військово цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Костецької В.В. про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, скасування державної реєстрації припинення права власності на нежитлове приміщення з одночасним визнанням права власності на нерухоме майно.

Розглянувши вказану позовну заяву, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам ст.4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право фізичної особи підприємця на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у ст.3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно п.6 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З позовної заяви вбачається, що сторонами у справі є фізична особа підприємець та юридична особа, а спір між ними виник з приводу права власності на нерухоме майно, а отже заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а відносяться до юрисдикції господарського суду.

За таких обставин, враховуючи, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, вважаю, що у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фага» м. Сєвєродонецьк, Державного реєстратора Військово цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Костецької Вікторії Вікторівни про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, скасування державної реєстрації припинення права власності на нежитлове приміщення з одночасним визнанням права власності на нерухоме майно, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 19, 186, 258-260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фага» м. Сєвєродонецьк, Державного реєстратора Військово цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Костецької Вікторії Вікторівни про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, скасування державної реєстрації припинення права власності на нежитлове приміщення з одночасним визнанням права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст.186 ЦПК України роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Луганської області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, пр. Науки, буд. 5).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Юзефович