Номер провадження: 22-з/813/129/21
Номер справи місцевого суду: 495/2422/20
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяву адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В. під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , від 31 серпня 2020 року, а також його аналогічного клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 01 грудня 2020 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням 15 лютого 2021 року адвокат Васильєв Павло Олегович, діючий від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

09 квітня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П. та Князюка О.В., яка вмотивована тим, що судді Заїкін А.П. та Князюк О.В. по даній справі вже висловили свою правову позицію щодо законності та обґрунтованості прийняття судом першої інстанції процесуальних рішень про забезпечення позову та відмову в скасуванні заходів забезпечення позову у постановах від 21.01.2021 року. Тому, при розгляді даної справи викладені обставини викликають у ОСОБА_1 , як учасника справи, обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності вказаних суддів, внаслідок чого вона не може повністю їм довіряти.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року заяву адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 визнано необґрунтованою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяву адвоката Васильєва П.О., діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В. передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява адвоката Васильєва П.О., діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В. не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

З матеріалів справи та з даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа ще не розглянута. Клопотання відповідачки ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову є передчасними, недоведеними. Потреба в забезпеченні позову не відпала. У зв`язку з вказаним у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову належить відмовити.

В апеляційній скарзі адвокат Васильєв П.О., діючий від імені ОСОБА_1 , просив ухвалу суду першої інстанції від 17.09.2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що заходи забезпечення позову є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із тим, що їх застосовано судом передчасно, без дотримання норм процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2021 року залишено без задоволення апеляційну скаргу адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову залишено без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду мотивована тим, що наведені в заяві про скасування заходів забезпечення позову доводи щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, необґрунтованість заяви про забезпечення позову, неспівмірність з позовними вимогами фактично стосуються оспорення правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову. Предметом розгляду не є питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.

01 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_1 та її представника до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знову надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у якому вони вказували на незаконність та необґрунтованість заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 28.04.2020 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , від 31 серпня 2020 року, та його аналогічного клопотання від 01 грудня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що при розгляді апеляційної скарги адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, колегія суддів висловила свою позицію тільки стосовно обставин по справі, які існували на час постановлення вказаної ухвали, а тому не вбачається, що колегія суддів висловила правову позицію щодо фактичних обставин, викладених в оскарженій ухвалі, які тільки будуть предметом апеляційного перегляду.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно до ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_1 , про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік