ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 643/840/14-ц

провадження № 22-ц/818/4758/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельніка Б.В.,

сторони справи :

стягувач Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

боржник: ОСОБА_1

заінтересована особа Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року, у складі судді Єрмак Н.В.,-

УСТАНОВИВ :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ ), звернувся до суду з заявою, у якій просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 року по справі № 643/840/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також видати дублікат виконавчого листа у відношенні ОСОБА_1 , у зв`язку із його втратою.

Заява обґрунтована тим, що 22.07.2014 Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі № 643/840/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На виконання вищевказаного рішення суду видані виконавчі листи. З метою початку примусового виконання рішення суду - стягувач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків територіального Управління юстиції у Харківській області. 30.10.2020, 25.04.2018, 13.06.2018, 15.09.2017, 22.04.2017 заявником подані запити про хід виконавчого провадження у вищезазначеній справі. 05.11.2020 стягувача повідомлено про відсутність на виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби виконавчого листа по вищезазначеній справі та закриття виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. І Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач не отримав вищезазначену постанову та оригінал виконавчого листа. Разом с тим доказів направлення виконавчого листа на адресу стягувача відділ ДВС надати не має можливості, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначені обставини можуть свідчити про втрату органом ДВС вищезазначених виконавчих листів при пересилці стягувачу. Тому стягувач вважає, що пропустив строк на пред`явлення виконавчого листа з поважних причин, у зв`язку із втратою виконавчого листа ВДВС. Оскільки ВДВС ігнорував запити стягувача, щодо ходу виконавчого провадження, стягувач був позбавлений можливості дізнатися про втрату виконавчого листа та повторно у встановлені процесуальні строки звернутися з заявою про відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з вищевикладеним стягувач змушений звернутись до суду із заявою про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа до суду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року заява ТОВ задоволена. Вирішено видати дублікат виконавчого листа № 643/840/14-ц, де боржником є ОСОБА_1 , виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML 708/127/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 1141059, 26 грн. та судових витрат в рівних частках в розмірі 3654,00 грн. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа де боржником є ОСОБА_1 на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 року у цивільній справі 643/840/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були задоволені частково, та вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредиту. Рішення набрало законної сили. Суд враховуючи, що виконавчі листи за рішенням суду від 22.07.2014 були отримані представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», але при пересилці з виконавчої служби на адресу стягувача вони були втрачені, тобто виконавчі листи було втрачено без вини стягувача, вважав причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів для виконання поважними. Крім того, суд задовольнив заяву про видачу дублікату виконавчого документа, оскільки оригінал втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована, тим що судом взагалі не зазначено обґрунтування причин зволікання стягувачем своїм правом на звернення до суду для видачі дублікату виконавчого листа з 24.05.2017, тобто з дати повернення виконавчого листа. Уважає, що суд неправильно встановив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме, оскільки ТОВ отримало виконавчий лист ще в 2015 році, то не має процесуальних підстав для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки стягувач 6 років не цікавився ходом виконавчого провадження та строк пред`явлення вже закінчився. Доказів стосовно відправлення стягувачем до ВДВС запитів не має, оскільки відсутні описи вкладення підтверджені поштовим відбитком, квитанції про сплату поштових послуг, матеріали справи містять лише 2 квитанції від 13.08.2018 та 25.04.2018, однак з них не зрозуміло, що саме відправлялося цими квитанціями. Уважає, що судом не досліджено факт втрати виконавчого листа та вина осіб, що винні у його втраті, та безпідставно зазначено, що є поважні причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були досліджені судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 24.05.2015 виведено виконавче провадження № 46674606 , боржник ОСОБА_1 , з примусового виконання виконавчого листа № 643/840/14-ц від 02.02.2015 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» заборгованості за кредитним договором від 01.07.2008 загальним розміром 1 141059, 26 грн. ( т. 3 а.с. 50)

Постановою державного виконавця від 24.05.2017 виконавчий документ у виконавчому провадженні № 46674606 було повернуто стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (т.3 а.с. 54-55).

В матеріалах справи міститься супровідний лист Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області про направлення постанови від 24.05.2017 ( т. 3 а.с. 52) сторонам в виконавчому провадженні, а саме ОСОБА_1 та ТОВ « ОТП Факторинг Україна», однак не має відомостей та належних доказів, щодо фактичного направлення вищезазначеної постанови сторонам виконавчого провадження.

У вересні 2017 року, квітні 2018 року, червні 2018 року та жовтні 2020 року ТОВ « ОТП Факторинг Україна», зверталось до Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області з запитами про примусове виконання виконавчого листа по справі № 643/840/14-ц щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором. В вищезазначених запитах, вказано, що станом на час запиту ТОВ « ОТП Факторинг Україна» не відомо про стадію виконавчого провадження, хід виконання виконавчого документа та не отримано жодної постанови ( т. 3 а.с. 17-19, 22).

Листом Московського ВДВС м. Харків № 133890 від 05.11.2020 начальнику відділу претензійно позовної роботи ТОВ « ОТП Факторинг Україна» Камінську М.І. повідомлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 46674421, 46675232, 488868852, 48868971 з примусового виконання виконавчого листа № 643/840/14-ц від 02.02.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» сум заборгованості. Та зазначено, що більш детальну інформацію надати неможливо, у зв`язку з тим, що вищезазначені виконавчі провадження знищені ( т. 3 а.с. 9).

Листом Московського ВДВС м. Харків № 133887 від 05.11.2020 начальнику відділу претензійно позовної роботи ТОВ « ОТП Факторинг Україна» Камінську М.І. повідомлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 54604429 з примусового виконання виконавчого листа № 643/840/14-ц від 02.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» заборгованості у сумі 1 141059, 26 грн. 13.10.2017 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження стягувачеві ( т. 3 а.с. 23).

Перевіркою журналів реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ « ОТП Факторинг Україна» встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа у справі № 643/840/14-ц щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором не надходила (т.3 а.с. 24).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При цьому, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Задовольняючи заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності в матеріалах справи належних доказів щодо отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчих листів при пересилці їх з виконавчої служби на адресу стягувача.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

За змістом п. 99 Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці 4 пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа є квитанція про відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа.

З матеріалів справи судовою колегією не вбачається, що постанова від 24.05.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслана, а отже, стягувачем не отримувалась.

Про втрату оригіналу виконавчого листа у справі № 643/840/14-ц свідчать відповіді Московського ВДВС на запити (т. 3 а.с. 9, 23, 92), у яких ВДВС визнає відсутність даних про передачу виконавчого документа, а саме не має можливості надати детальної інформації, оскільки виконавчі провадження знищені, після закінчення терміну їх зберігання.

З огляду на вищевикладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта, щодо пропуску ТОВ « ОТП Факторинг» строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа без поважних причин, та погоджується з висновками суду першої інстанції , про необхідність поновити заявнику строк на пред`явлення виконання виконавчого листа, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦАК України, оскільки стягувач дізнався про втрату виконавчого листа у листопаді 2020, крім того оригінал виконавчого листа було втрачено не з його вини.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382 384 -ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді - О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук