КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1124/19
Провадження № 2/534/36/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., секретаря судового засідання Телевної М.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та виділення часток,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.10.2019 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.07.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідач до суду не з`явився, причини неявки в судове засідання не повідомив. Правом подання відзиву на позов, пояснень чи заперечень відповідач не скористався.

Заслухавши пояснення позивача та ї представника, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що сторони з 20.12.1997 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м. Києва складено відповідний актовий запис за № 1223 ( а.с. 3).

Під час перебування в шлюбі 09.12.2009 сторони по справі купили квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі продажу був нотаріально посвідчений та укладений на ім`я відповідача по справі, копія договору міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , він виданий на ім`я відповідача ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки № 20-22/4344 від 15.05.2019 виданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, за адресою АДРЕСА_1 є зареєстрованими позивач у справі, та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_4 (а.с.17).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.09.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4).

Згідно ч.3 ст.12 ЦК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ст.61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_2 , була придбана за час шлюбу подружжям, відтак належать сторонам на праві спільної сумісної власності, які відповідно мають рівні частки у цьому майні. Відтак, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;
ВідповідачОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення складений 07.02.2021.