г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2112/21
Номер провадження 2/213/1594/21
У Х В А Л А

29 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Князєвої Н.В.,

секретарів судового засідання Ємельянцевої Т.С., Заболотної А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Акціонерного товариства "Сбербанк", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 який у 2014 році безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та загинув, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини від збройної агресії Російської Федерації. Внаслідок загибелі сина їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 015 000 грн. і просить стягнути солідарно з відповідачів.

В підготовчому судовому засіданні на вирішення поставлено питання про закриття провадження у справі.

Позивач та її представник заперечують проти закриття провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з Віденською конвенцією про дипломатичні зносини від 18 квітня 1961 року, стороною якої є Україна, до іноземної держави, її дипломатичних представництв і консульських установ застосовується судовий імунітет. Відповідно до Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні, затвердженого Указом Президента України від 10 червня 1993 року № 198/93, держава гарантує додержання положень зазначеної Конвенції.

Частина перша статті 3 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом, відповідно до ст. 497 ЦПК України, визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право» , який застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом.

Частиною 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Таким чином, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

Найважливішою ознакою для держави є суверенітет, оскільки саме суверенітет становить основну відправну засаду для її правосуб`єктності. Суверенітет держави має вияв у двох сферах - внутрішній та зовнішній. У зовнішній сфері суверенітет означає незалежність, самостійність і не підпорядкованість держави іншим державам.

У міжнародному приватному праві під імунітетом розуміють непідлеглість однієї держави законодавству та юрисдикції іншої. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави.

Отже, бути учасником справи в судах іншої держави кожна суверенна держава може тільки з її явно вираженої або мовчазної згоди, висловленої через уповноважених на це осіб.

Застосування судового імунітету вважається загальновизнаним у сучасній міжнародно-правовій практиці.

Закріплення судового імунітету для кожної суверенної держави має безумовний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» письмової згоди від відповідача на розгляд справи за позовом до Російської Федерації у національному суді України, від Посольства Російської Федерації, до суду не надходило, а отже, на думку суду, Російська Федерація не надавала згоди щодо обмеження імунітету від юрисдикції Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1.ст. 255 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Акціонерного товариства "Сбербанк", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення моральної шкоди закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. В. Князєва