УХВАЛА

11 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 757/8621/16-ц

провадження № 61-15644ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Модів-Авто», Регіональний сервісний центр у м. Києві, Регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області, про визнання договору купівлі - продажу транспортного засобу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду, 05 березня 2020 року ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1

18 вересня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції формально віднісся до процесу прийняття апеляційної скарги, не врахував об`єктивних причин неможливості подання скаржником доказів на підтвердження скрутного майнового стану.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, оскільки не сплатив у встановленому законом порядку та розмірі судовий збір. Суд також надав оцінку клопотанню ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору та вказав, що на підтвердження обставин для зменшення сплати судового збору ОСОБА_1 не було надано жодних доказів, в зв`язку з чим відмовив у задоволенні вказаного клопотання та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Скаржник, не погоджуючись з таким судовим рішенням, в касаційній скарзі зазначає, що на усунення недоліків апеляційної скарги надав до суду клопотання, в якому зазначив причини скрутного майнового стану, а саме вказав, що протягом двох років не отримує дохід, в зв`язку з чим просив зменшити розмір судового збору. Також зазначає, що за наявних життєвих обставин не мав змоги надати суду докази скрутного матеріального становища. Скаржник вважає, що якщо суд апеляційної інстанції дійшов би висновку, що недоліки апеляційної скарги не були усунуті, то був зобов`язаний продовжити строк для усунення недоліків, чого судом зроблено не було.

Відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями статей 185 та 357 ЦПК України визначено правила залишення апеляційної скарги без руху за наявності певних недоліків та її повернення за умови, що скаржником було отримано ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та у встановлений судом строк недоліки скарги не усунуто.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, з урахуванням частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення від його сплати може бути майновий стан сторони у справі (тобто як позивача, так і відповідача).

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так суд апеляційної інстанції, залишивши апеляційну скаргу без руху, вказав скаржнику на необхідність сплати судового збору.

На усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 було надано клопотання про зменшення суми судового збору, в обґрунтування якого останній посилався на скрутний матеріальний стан.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи клопотання, вказав, що скаржником не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які як на підставу для зменшення розміру судового збору посилається ОСОБА_1 , в зв`язку з чим встановив, що скаржником не було усунуто недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору, на підставі чого скаргу повернув особі, яка її подала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, уникаючи надмірного формалізму, дослідивши доводи клопотання скаржника про зменшення розміру судового збору, дійшов правильного висновку про те, що касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 127/25918/13-ц щодо обов`язку судів досліджувати обставини клопотань про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини неможливості подання доказів на підтвердження скрутного майнового стану не спростовує таких висновків суду апеляційної інстанції, оскільки зводиться до переоцінки обставин, які вже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та останнім була їм надана оцінка.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Модів-Авто», Регіональний сервісний центр у м. Києві, Регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області, про визнання договору купівлі - продажу транспортного засобу недійсним.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук