Справа № 946/946/21
Провадження № 2/946/1984/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

09.02.2021 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять:

- визнати дійсним договір №3995 купівлі-продажу нерухомого майна, жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11.01.1999 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , посвідчений Одеською товарною біржею;

- визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №100/02-14 від 29.01.2021 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Позивачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надавав, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 на підставі договору №3995 купівлі-продажу нерухомого майна, жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 11.01.1999 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , посвідчений Одеською товарною біржею.

Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 11.01.1999 року за №3995. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».

Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про серії НОМЕР_3 , виданого 17.09.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_6 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63628146 від 19.02.2021 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 , відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 23.02.1988 року;

- син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 04.10.2000 року;

- донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 08.09.1998 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 25.08.2017 року;

- донька ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 11.10.1988 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 від 12.04.2008 року.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі на час відкриття спадщини проживали разом із спадкоємцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 1264 ЦК України - спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідними заявами відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №100/02-14 від 29.01.2021 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання договору дійсним та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір №3995 купівлі-продажу нерухомого майна, жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11.01.1999 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , посвідчений Одеською товарною біржею.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.10.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар