Головуючий в 1 інстанції Гноєвий С.С.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

04 жовтня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, усунення від спадкування та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, усунення від спадкування та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року визначено склад суду: Попова С.А. (суддя-доповідач), Лопатіна М.Ю., Пономарьова О.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, повторно (підстава: звільнення з посади) визначено склад суду: ОСОБА_4 (суддя-доповідач), Лопатіна М.Ю., Пономарьова О.М. та справу передано судді-доповідачу по справі.

Апеляційне провадження у справі не може бути відкрито виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 Конституції України та ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Таким чином, відповідно до зазначених норм, складання судових документів здійснюється державною мовою.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

В рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008 (справа про мову судочинства) зазначено:

5.1. Конституція України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова (частина перша статті 10). Статус української мови як державної є складовою конституційного ладу держави нарівні з її територією, столицею, державними символами.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 3 мотивувальної частини Рішенні від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 (справа про застосування української мови) під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. До такої сфери належить діяльність органів судової влади.

Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.

Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови, як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

5.2. Відповідно до частини п`ятої статті 10 та пункту 4 частини першої статті 92 Конституції України порядок застосування мов визначається виключно законами України.

Офіційне застосування державної мови в адміністративному і цивільному судочинстві врегульовано Законом України "Про судоустрій України" (частина перша статті 10), а також оспорюваними статтями Кодексів. Державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Кодекси гарантують громадянам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, право користуватися в судовому процесі їх рідною мовою або мовою, якою вони володіють (частина друга статті 15 КАС України, частина друга статті 7 ЦПК України).

Законодавче регулювання мови судочинства та зазначеного права громадян є необхідною умовою належного застосування мов у адміністративному і цивільному судочинстві.

Отже, документи, які подаються суду та стосуються розгляду справи, мають бути викладені мовою судочинства, тобто українською. Особам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою України, забезпечено право користуватися рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою. Скаржник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог закону.

За наведених обставин, скаржнику необхідно усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу суду апеляційної інстанції апеляційної скарги викладеної українською мовою з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 570/5377/17.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Апеляційна скарга підписана представником позивача за довіреністю Худєєвою Н.М.

Проте, до апеляційної скарги не надано належним чином завіреної копії довіреності уповноваженого представника на вчинення усіх процесуальних дій, в тому числі, права на оскарження судового рішення до апеляційної судової інстанції з правом підпису, від імені особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України при вказаних недоліках апеляційне провадження у справі не може бути відкрито судом апеляційної інстанції та апеляційна скарга залишається без руху для усунення недоліків, а саме: подання на адресу суду апеляційної інстанції апеляційної скарги викладеної українською мовою з її копіями відповідно до кількості учасників справи; усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 356 ЦПК України.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вказані вимоги, апеляційна скарга буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись 356, 357 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2021 року - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги - протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання зазначених вище вимог у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Суддя Донецького

апеляційного суду С.А. Зайцева