Провадження № 6/344/596/21
У Х В А Л А

05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ подання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмили Зіновіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2021 року Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмила Зіновіївна звернулася до суду з поданням, погодженим з Начальником Відділу Французом Іваном Григоровичем, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа у праві виїзду за межі України. Обґрунтовуючи вимоги подання, заявник вказує, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 53523888 з виконання виконавчого листа № 6-664/2012, виданого 15 листопада 2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у сумі: тіло кредиту 10 800 000,00 грн, відсотки за кредитом 139 095,89 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 22 931,51 грн, пеня за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом 1802,13 грн, а всього 10 963 829,53 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, на виклики державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє виконавця. За таких обставин заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених рішенням суду.

Згідно частини четвертої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання заявник не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд подання здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

15 листопада 2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у сумі: тіло кредиту 10 800 000,00 грн, відсотки за кредитом 139 095,89 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 22 931,51 грн, пеня за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом 1802,13 грн, а всього 10 963 829,53 грн.

06 березня 2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53523888 з виконання даного виконавчого листа.

Як вбачається з акту державного виконавця Сапіжака І.І. від 23 травня 2012 року, за адресою проживання боржниці: АДРЕСА_1 , державним виконавцем встановлено, що боржниця за даною адресою не проживає, зі слів сусідів дана квартира продана.

Державним виконавцем 21 березня 2018 року, 01 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду.

Відповідно до відповіді, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації щодо реєстрації місця проживання Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

14 вересня 2021 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт державного виконавця, яким встановлено, що ОСОБА_1 за даною адресою відсутня, оскільки зі слів батька боржниці ( ОСОБА_3 ) тривалий час перебуває за кордоном.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0411 га, кадастровий номер: :19:002:0648, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташована за адресою: с.Хриплин, Івано-Франківської міської ради, садівниче товариство «Хриплин».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, майно за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Як вбачається з відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, відносно ОСОБА_1 інформація відсутня.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України, за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

З відповіді Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України.

Відповідно до відповіді Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом для виїзду за кордон.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Частинами першою-третьою статті 441 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до вимог пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Узагальнюючи судову практику щодо вирішення звернень про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України дійшов висновку що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Суд вважає, що державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на стягнення заборгованості, зокрема, доказів накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності боржниці. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим державний виконавець не долучив до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Також у матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За наведених обставин, суд вважає передчасним застосування до ОСОБА_4 як до боржника з метою виконання ним своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмили Зіновіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Мелещенко Л.В.