Дата документу 06.10.2021
Провадження № 2-с/334/70/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 334/11783/14-ц за заявою концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2011 року по вересень 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі № 334/11783/14-ц було видано судовий наказ за заявою концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2011 року по вересень 2014 року у розмірі 10174 грн. 95 коп., а також судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

04.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування зазначеного судового наказу з підстав необґрунтованості та безпідставності стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Зазначає, що він за адресою, вказаною в заяві концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району, не проживає з січня 2007 року та послуги Концерну "МТМ" не отримує, з судовим наказом був ознайомлений у вересні 2021 року, після ознайомлення з матеріалами справи його представником та отримання ним копії судового наказу. До заяви про скасування судового наказу додав клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

Згідно із ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленогочастиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі № 334/11783/14-ц було видано судовий наказ за заявою концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2011 року по вересень 2014 року у розмірі 10174 грн. 95 коп., а також судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. (а.с. 17)

Судовий наказ направлявся на адресу боржника ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №190, який не був отриманий боржником та повернутий на адресу суду з поміткою підстав повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19).

Також встановлено, що про існування вказаного судового наказу ОСОБА_1 дізнався 15.09.2021 року при ознайомленні з матеріалами справи №334/11783/14 представником заявника - адвокатом Чесняк Ф.Ф. (а.с. 23).

ОСОБА_1 в заяві про скасування судового наказу посилається на обставини, які можуть мати суттєве значення для правильного вирішення справи по суті (акт про фактичне проживання особи та довідку про непроживання).

Суд зазначає, що одним зі способів захисту прав субєктів цивільних правовідносин, в тому числі, права на доступ до суду, є скасування судового наказу, що передбачено статтею 171 ЦПК України, яка діє з 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 ЦПК України заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Статтею девятою Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України«Про виконаннярішень тазастосування практики Європейського судуз правлюдини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто, принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_3 проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Враховуючи сталу практику ЄСПЛ, зазначені положення законодавства та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку слід поновити строк заявнику для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки, із змісту заяви вбачається необхідність перевірки відповідності судового наказу всім дійсним обставинам спірних правовідносин та виправлення можливої судової помилки.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заяву про скасування зазначеного судового наказу заявник подав до суду 04.10.2021року.

В клопотанні про поновлення пропущеного з поважних причин строку на подачу заяви про скасування судового наказу зазначає, що представник ОСОБА_1 , адвокат Чесняк Федір Федорович ознайомився з матеріалами справи № 334/11783/14-ц 15.09.2021 року, а заяву про скасування судового наказу подано 04.10.2021, оскільки представник заявника захворів на коронавірусну хворобу, у зв`язку з чим з 20 вересня по 03 жовтня 2021 року знаходився на карантині і не зміг своєчасно передати документи до суду.

У звязку із викладеним, з метою забезпечення права заявника на доступ до суду та перевірки відповідності судового наказу всім дійсним обставинам спірних правовідносин, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки наявні обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, але у визначений законом строк він не звернулася до суду із заявою про його скасування, а тому причини пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу слід вважати поважними.

Відповідно до ч. 3ст. 171 ЦПК Україниу разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій розяснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

На підставі викладеного, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки спірний наказ виданий без урахування всіх обставин, що мають значення, та між сторонами існує спір про право.

За приписами частини 2 статті 164 ЦПК України в разі відмови в видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. В разі пред`явлення стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170,171 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі 334/11783/14-ц за заявою концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2011 року по вересень 2014 року - задовольнити.

Судовий наказ № 334/11783/14-ц (провадження № 2-н/334/2463/14) від 15.12.2014 року, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя за заявою концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу, - скасувати.

Роз`яснити стягувачу - концерну «Міські теплові мережі», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Коломаренко К. А.