Провадження № 2/742/1216/21
Єдиний унікальний № 742/2656/21
РІШЕННЯ
06 жовтня 2021 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Джура Сергій Петрович до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити її додатковий строк тривалістю у три місяців для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна баба позивачки ОСОБА_2 , яка проживала сама і був зареєстрована у належному їй на праві власності житловому будинку по АДРЕСА_1 . В березні 2021 року, тобто в установлений діючим законодавством України шестимісячний строк, племінниця померлої ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Могиленко Л.М. із наміром подати заяву про прийняття спадщини після своєї померлої тітки. Проте, після надання нею нотаріусу необхідних документів для оформлення заяви про прийняття спадщини нотаріус повідомив останню, що згідно спадкового реєстру 23.10.2010 ОСОБА_2 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 7544, за яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_4 , тобто позивачці, оскільки остання 22.04.2011 вийшла заміж і змінила прізвище на ОСОБА_5 . В 2016 році ОСОБА_1 разом із чоловіком по спеціальній програмі обміну спеціалістами виїхала в США, і отримала спочатку дозвіл на проживання, а потім Грінкарту США (посвідка на право проживання), де зараз і мешкає. Після отримання інформації від нотаріуса про існування заповіту на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини не подала, а повідомила племінницю про існування заповіту. ОСОБА_1 приїхала в Україну в кінці червня 2021 року, і зібравши необхідні документи звернулася до приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. з наміром подати заяву про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було відмолено у заведенні спадкової справи в звязку з пропуском нею встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На момент смерті ОСОБА_2 ніхто із її рідні не знав про існування заповіту, її дочка ОСОБА_6 померла ще у 2008 році, а онука Даря перебувала за кордоном, в зв`язку з чим вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому і подала відповідний позов до суду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача - територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання також не з`явився, проте надіслав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.10.2020 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зроблено відповідний актовий запис за № 792 (а.с.11).
На час смерті ОСОБА_2 проживала і був зареєстрована сама у належному їй на праві власності житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою КСН мікрорайону № 2 від 14.07.2021 за №024/2-09-1867 (а.с.16).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 13754603 від 17.11.2008 вбачається, що ОСОБА_2 належить ѕ частини будинку АДРЕСА_1 (а.с.21).
Згідно заповіту від 23 жовтня 2010 зареєстрованого в Спадковому реєстрі за №7544, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. вбачається, що все своє майно ОСОБА_2 заповіла - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17-18). Даний заповіт є чинним на момент розгляду справи, що підтверджується відповідним листом та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру надіслані приватним нотаріусом Ігнатовою Л.Л. 02.10.2021 за №537/01-16.
Відповідно до свідоцтва про шлюб вбачається, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вийшла заміж 22 квітня 2011 року, в зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.19).
Згідно наданої копії закордонного паспорта НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що вона перебувала за межами України в період з 15.08.2016 та по цей час (а.с.12-15).
Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 , яка зі слів позивачки була її матір`ю (а.с.20).
Згідно повідомлення від 07.08.2021 за №632/01-16Прилуцької міської державної нотаріальної конторивбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.28-29).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Приписами ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила даної норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17 роз`яснив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тож позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини мала б звернутися до 14.04.2021, проте, зважаючи на те, що вона не булла обізнан про наявність заповіту на її ім`я та згідно наданих у судове засідання документів вбачається, що ОСОБА_1 в той час перебувала за межами України, та не мала змоги подати відповідну заяву до нотаріальної контори, та і взагалі пропустила вказаний строк всього на два місяці, часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви був незначним, тому враховуючи наведені обставини справи в сукупності, суд вважає зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які унеможливили своєчасне подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Оскільки законом не визначена тривалість цього строку, то в даному позові позивач просить визначити їй строк тривалістю в шість місяців, що обумовлено перебуванням позивача за кордоном в США, складною епідемілогічною ситуацією в США та світі, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та надіння ОСОБА_1 додаткового строку тривалістю у шість місяців для подання відповідної заяви про прийняття спадщини.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1261 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю у три місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Ільченко