Провадження № 22-ц/4808/1183/21
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Горейко М.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Хоростілем Р.В. 14 травня 2021 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року у справі № 344/11844/14-ц задоволено позов ПАТ «Банк Золоті Ворота», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість за кредитним договором № 02/227-Ф від 18.10.2007 за період з 18.10.2007 по 17.07.2014 у розмірі 123 750,78 грн (з яких: 102325,27 грн - кредит; 2029,45 грн - проценти; 400 грн - комісія за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості; 18996,06 грн - пеня), а також вирішено питання судових витрат.

Згідно із даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження з приводу виконання вищевказаного рішення суду перебуває у провадженні Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (ВП № 47033364 від 26.03.2015, боржник: ОСОБА_2 , стягувач - ПАТ «Банк Золоті Ворота»).

17 жовтня 2019 року відбувся електронний аукціон № UA-EA-2019-09-24-000008-b номер лоту (GL7N212010) з реалізації активів ПАТ «Банк Золоті Ворота», переможцем якого стало ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс». На підставі вищевказаного протоколу, 07.11.2019 між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» укладено договір № 188 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Золоті Ворота» відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» належні банку права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, в тому числі за Договором № 02/57Ф про надання споживчого кредиту від 18.10.2007, договором застави рухомого майна (транспортних засобів) від 18.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.В. за реєстровим № Д-739 та до ОСОБА_1 за договором поруки від 18.10.2007.

Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» стало правонаступником стягувача.

Враховуючи викладене, представник заявника просив замінити сторону на стадії виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2014 у справі №344/11844/14-ц, а саме: замінити стягувача ПАТ «Банк Золоті Ворота» на ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (а.с.76-78, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс`задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження на стадії виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2014 року у справі № 344/11844/14-ц за позовом ПАТ «Банк Золоті Ворота» до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу, а саме стягувача ПАТ «Банк Золоті Ворота» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» (а.с.115-116, том 1).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права.

Зазначила, що рішення суду в частині стягнення із неї заборгованості за кредитним договором в користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» не було звернуто до виконання, у зв`язку із чим, строк передбачений Законом України «Про виконавче провадження» щодо звернення виконавчих документів до виконання закінчився.

Звернула увагу суду на те, що вирішуючи питання про можливість заміни кредитора його правонаступником за аналогічних правовідносин Касаційний господарський суд Верховного Суду висловив правову позицію, що заміна кредитора його правонаступником по зобов`язанню боржника, щодо якого закінчився строк звернення виконавчого документу до виконання, є неможливою (постанова від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17).

Отже, враховуючи те, що заявник не ставить питання про поновлення пропущеного строку для звернення до виконання виконавчого листа, а такий строк щодо неї закінчився, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.212-215, том 1).

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її задоволити, оскільки вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою та погоджується із усіма доводами апелянтки (а.с. 246, том 1).

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Апелянтка подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, керуючись положеннями статей 442, 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку про обґрунтованість заяви ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження та наявність правових підстав для заміни стягувача ПАТ «Банк Золоті Ворота» у виконавчому провадженні у справі № 344/11844/14-ц його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс», оскільки встановив, що ПАТ «Банк Золоті Ворота» із дотриманням вимог законодавства відступило право грошової вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс».

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року у справі № 344/11844/14-ц задоволено позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість за кредитним договором № 02/227Ф від 18.10.2007 за період з 18.10.2007 по 17.07.2014 у розмірі 123 750,78 грн (з яких: 102 325,27 грн - кредит; 2029,45 грн - проценти; 400 грн - комісія за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості; 18996,06 грн - пеня). Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» витрати по оплаті судового збору у розмірі по 618,75 грн з кожного (а.с.66-67, том 1).

Вказане рішення суду набрало законної сили.

17 жовтня 2019 року відбувся електронний аукціон № UА-ЕА-2019-09-24-000008-b (номер лоту GL7Н212010) з реалізації активів Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота», переможцем якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс».

07 листопада 2019 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія «Піфагор-Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 188, згідно із п.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників та інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитним договорами, договорами поруки, іпотеки та застави з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору («Основні договори»). Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (а.с.84-85, том 1).

В п.2 Договору № 188 про відступлення прав вимоги передбачено, що новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку 1 до цього Договору, відшкодування за договором страхування, передачі предметів забезпечення (іпотеки, застави) в рахунок виконання зобов`язань за кредитними договорами, право на подальше відступлення набутих за цим Договором Прав вимоги іншим особам і т.п.

Відповідно до п. 4 Договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 750 717,86 гривень без ПДВ, надалі за текстом ціна відступлення. Ціна відступлення сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п.14 цього Договору, на підставі протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2019-09-24-000008-b від 17 жовтня 2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Відповідно до п. 14 Договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін.

Договір про відступлення прав вимоги № 188 від 07 листопада 2019 року підписаний сторонами і скріплений печатками.

Дані обставини також підтверджуються копією Додатку № 1 до Договору № 188 про відступлення прав вимоги від 07.11.2019 (а.с.86-87, том 1).

Так, під порядковим номером 79 значиться позичальник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 02/227-Ф від 18.10.2007.

Факт оплати заявником переданих прав вимог підтверджується платіжним дорученням № 8 від 06 листопада 2019 року на суму 867312,00 гривень (призначення платежу оплата за лот № GL7Н212010, ТОВ «ФК «Піфагор-Фінанс», № UА-ЕА-2019-09-24-000008-b від 17.10.2019, ціна 867312,00 грн, з ПДВ) (а.с.88, том 1).

Отже, на підставі вказаних вище документів ТОВ «ФК «Піфагор-Фінанс» набуло права вимоги первісного кредитора за кредитним договором № 02/227Ф від 18.10.2007 про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала на те, що така заміна відбулася із порушенням норм процесуального права, оскільки правонаступництво допускається лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянтки, з огляду на таке.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 викладено правовий висновок наступного змісту. Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.У таких випадках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, вказане свідчить, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником можлива на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі, на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до відкриття виконавчого провадження, пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вказане узгоджується із положеннями частини 5 статті 442 ЦПК України, яка є спеціальною нормою щодо врегулювання питання заміни сторони виконавчого провадження. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа, пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, доводи апелянтки не дають підстав для скасування правильної по суті ухвали суду, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Максюта І.О.