Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3458/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Трояновської Г.С., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Дяченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у цивільну справу № 278/3458/18 за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Житомирська міська рада, про визнання незаконними та скасування рішень, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29 травня 2017 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,2000 га, яка розташована на території с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення сільської ради №69 від 24 травня 2018 року термін дії вказаного рішення продовжено на 1 рік.

Позивачка вказує, що 2 жовтня 2018 року направила проект землеустрою до міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, однак цей проект був помилково направлений у Романівський район, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Після її неодноразових звернень до Головного управління Держгеокадастру проект землеустрою був направлений за належністю у Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі й був затверджений. Однак, їй було відмовлено у внесенні відомостей щодо цієї земельної ділянки до Державного земельного кадастру, оскільки вказана земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0615. Площа накладки становить 89,3364 %.

В подальшому, їй стало відомо, що рішенням Оліївської сільської ради №238 від 5 жовтня 2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району. На підставі цього рішення ОСОБА_2 набув у приватну власність земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:000:0615, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. 1 листопада 2018 року інформацію щодо вказаної земельної ділянки внесено до Державного земельного кадастру.

ОСОБА_1 зазначає, що вказане рішення сільської ради та внесення інформації до ДЗК щодо спірної земельної ділянки порушують її права та інтереси, оскільки вона у встановленому законом порядку оформила проект землеустрою та мала намір отримати цю земельну ділянку у приватну власність. Проте, в порушення вимог ст.118 ЗК України та ст. 36 Закону України « Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», вказана земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати пункт 12 додатку №1 до рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 5 жовтня 2018 року №238 про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Також просила визнати незаконним й скасувати рішення Міськрайонного управління у Житомирському районі та у місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0615, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 5 жовтня 2018 року №238 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку. Підстав для відмови у задоволенні його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у сільської ради не було. При цьому, у законодавстві відсутні норми щодо пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку. Окрім того, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає, що в майбутньому органом місцевого самоврядування буде прийняте рішення про надання цієї земельної ділянки саме ОСОБА_1 . Надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не породжує для позивачки певних правових наслідків та не порушує її права, оскільки вона не позбавлена можливості завершити процедуру оформлення документів для отримання земельної ділянки у власність. На час прийняття сільською радою спірного рішення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не пройшов відповідних погоджень й вона не набула ні права користування, ні права власності на вказану земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним й скасування рішення Міськрайонного управління у Житомирському районі та у місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0615 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказана позовна вимога є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради від 5 жовтня 2018 року. Під час судового розгляду вона надала суду ряд викопіювань з ортофотоплану та викопіювань з кадастрової карти із нанесенням спірної земельної ділянки та копію кадастрового плану цієї земельної ділянки з каталогом координат кутів зовнішніх меж та описом меж і експлікацією. Вказані документи є доказом того, що державний кадастровий реєстратор прийняв рішення про реєстрацію переданої у власність ОСОБА_2 земельної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення про внесення інформації щодо цієї земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зазначено, що формування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0615 здійснювалось у відповідності до вимог законодавства. На час звернення ОСОБА_2 із заявою щодо здійснення державної реєстрації цієї земельної ділянки були відсутні підстави для відмови у задоволенні його заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 позивачка зазначила, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав незаконним та скасував спірне рішення сільської ради в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на ту обставину, що формування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0615 було розпочато після 5 жовтня 2018 року, в той час коли нею вже було розроблено документацію із землеустрою, яку 2 жовтня 2018 року подано через електронний сервіс для затвердження.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 9 липня 2019 року апеляційні скарги задоволено частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито.

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року скасовано постанову Житомирського апеляційного суду від 9 липня 2019 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, подану позивачкою та не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі представника третьої особи.

Представник ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу та не визнав апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

На думку представника третьої особи - ОСОБА_3 , апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, а доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 свідчать про наявність підстав для її задоволення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29 травня 2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,2000 га, яка розташована на території с. Оліївка Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення Оліївської сільської ради №69 від 24 травня 2018 року термін дії рішення сільської ради від 29 травня 2017 року продовжено на 1 рік.

Матеріали справи свідчать, що на підставі вказаного рішення на замовлення ОСОБА_1 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1756 га, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району та призначена для ведення особистого селянського господарства , який 2 жовтня 2018 року був направлений нею на погодження через електронний сервіс до Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

На звернення ОСОБА_1 . Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області своїм листом від 2 листопада 2018 року повідомило про те, що вказаний проект землеустрою був помилково направлений до відділу у Романівському районі. Також повідомлено про те, що документи будуть перенаправлені до Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі.

Рішенням державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 7 листопада 2018 року позивачці відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, на яку виготовлений проект землеустрою, з тих підстав, що вказана земельна ділянка перетинається з ділянкою :04:000:0615. Площа співпадає на 89,3364 %.

Судом також встановлено, що згідно з пунктом 12 додатку до рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 5 жовтня 2018 року №238 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована в с. Оліївка Житомирського району та призначена для ведення особистого селянського господарства.

На підставі документації, яка була розроблена на замовлення ОСОБА_2 , до Державного земельного кадастру внесено запис про реєстрацію земельної ділянки площею 0,20 га, кадастровий номер :04:000:0615, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області.

В подальшому, ОСОБА_2 здійснив відчуження цієї земельної ділянки на користь ОСОБА_5 .

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28 вересня 2020 року, власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_3 , який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року залучений до участі у справі в якості третьої особи.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень , визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача ( у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі ( у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина 7 статті 188 ЗК України).

Частиною 9 даної норми також передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень , визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 126 ЗК України також визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Звертаючись до органу виконавчої влади чи до органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа з метою реалізації наданого їй земельним законодавством права на отримання земельної ділянки у власність звертається до власника земельної ділянки - держави або територіальної громади в особі відповідного органу. У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження. Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою, який включає матеріали погодження проекту землеустрою, а також інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема, перелік обмежень у використанні земельних ділянок ( меж охоронних зон, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель) ( стаття 50 Закону України « Про землеустрій».

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділяє заінтересовану особу повноваженнями ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.

Заперечуючи проти позову, представник ОСОБА_2 зауважив, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не гарантує ОСОБА_1 набуття права власності на земельну ділянку. Таке твердження узгоджується з положеннями ЗК України.

Водночас, судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й законний інтерес.

Відповідно до положень статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність є одними із загальних засад цивільного законодавства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 неодноразово наголошувала на тому, що у даному випадку мова йде про порушення законного інтересу позивачки щодо можливості отримати у власність спірну земельну ділянку, проектна документація на яку була виготовлена раніше, ніж ОСОБА_2 звернувся до сільської ради з клопотанням про надання йому у власність земельної ділянки.

Затвердження проекту землеустрою засвідчує згоду власника з вибором земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою, яка в майбутньому перейде у власність заінтересованої особи. При цьому, під час процедури набуття у власність земельної ділянки всі учасники цих правовідносин зобов`язані діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховуючи інтереси один одного, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені законодавством у вичерпний спосіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц зазначено, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки ( в особі органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування), коли він необгрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; не повідомляє або несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови; надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду; необгрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення; безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки.

Велика Палата у вказаній постанові зазначила, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо, виходячи з конкретних обставин справи.

У спірних правовідносинах ОСОБА_1 не набула речового права на земельну ділянку, проте її звернення до Оліївської сільської ради з метою отримання земельної ділянки зумовлене її інтересом на набуття цього нерухомого майна у власність, за відсутності для цього законних перешкод. Отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою, позивачка у встановленому законом порядку замовила проект та подала його на затвердження. Однак, розроблений за її замовленням проект землеустрою був помилково направлений до неналежного органу. Отже, відсутні підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно.

У свою чергу, надання сільською радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 після прийняття такого ж рішення щодо ОСОБА_1 стосовно цієї ж земельної ділянки, свідчить про порушення законного інтересу позивачки.

Таким чином, суд першої дійшов вірного висновку про скасування рішення Оліївської сільської ради від 5 жовтня 2018 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини 1 статті 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обгрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою ( стаття 194 ЗК України).

Спірна земельна ділянка була сформована та інформацію про неї внесено до Державного земельного кадастру. Та обставина, що при наданні дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою був порушений законний інтерес ОСОБА_1 , не свідчить про наявність підстав для скасування рішення державного кадастрового реєстратора про внесення інформації про цю земельну ділянку до Державного земельного кадастру. На даний час власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3 , право власності якого не оспорене у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного по суті висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, апеляційній скарги слід залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: