ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1490/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М., за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року, постановленої під головуванням судді Пироженко В.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів .

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року, залишене постановою Черкаського апеляційного суду від 23 червня 2021 року без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів відмовлено. Вказує, що судом не вдалось встановити обставини: чи було доставлено повідомлення-квитанція для отримання поштового переказу № на суму 292,97 грн ОСОБА_1 , який в подальшому відправлений на зберігання; чи будуть повернуті кошти за ненадання послуги відповідачем, з врахуванням відсотків річних, при зверненні з повторною заявою від позивача; позивачу також не відомі обставини, що при повторному поданні заяви про повернення коштів, відповідач продовжить відмову повернути кошти за ненадану послугу та відпрацює сценарій привласнення коштів на підставі частини 2 абз. 119 Постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку». Суд не мав можливості встановити обставини і позивач не міг знати, що відповідач відмовить вирішувати питання повторною заявою про повернення коштів, які сплачені за не надану послугу та привласнить кошти. Відповідач запевнив, що при написанні повторної заяви буде можливість отримати грошовий переказ, що і є підставою перегляду рішення . Сама формальність направлення поштового переказу з відділення поштового зв`язку 18008 до відділення поштового зв`язку № 29 і відправлення 04.03.2019 року за зворотною адресою проводилось відповідачем з метою заволодіння коштами і ввести в оману суд. Відповідач надав формальність суду про повернення коштів, за ненадану послугу, які фактично умисно не повертає, а в подальшому заявить що строки на видачу коштів вичерпані. Повернення коштів може проводитись не тільки поштовим переказом, але й видача готівки, чи перерахунок через банківські установи. Відповідач відмовився повернути кошти за заявою від 02.05.2021 року заволодівши не за волею позивача.

З таких підстав заявник просив суд переглянути рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами і ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду рішення суду від 14 квітня 2020 року не можуть вважатись нововиявленими, оскільки вказані позивачем обставини не є нововиявленими і не можуть бути підставами для перегляду рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати як незаконну, передчасну, постановлену з норушення норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтування апеляційної скарги аналогічне вимогам викладеним в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а також вказує, що судом не враховано, що відповідач не повертає коштів за заявою від 02.05.2021 року і не надав відзиву на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, що вказує на те, що відповідач не має наміру повернути грошові кошти взагалі.

Крім того, відповідач ввів в оману суд, провівши формально поштовий переказ через поштове відділення 18029 і повернув відправнику поштового відділення 18008. Введення в оману суд відповідачем і сам принцип роботи в неправомірних діях, можливо було встановити тільки в судовому порядку станом на 28 квітня 2021 року, для остаточного підтвердження відмова видати грошові кошти є доказом заяви від 02.05.2021 року.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ч. 4 ст. 263 ЦПК України , поскільки Постановою Верховного Суду України від 21 жовтня 2020 року у справі №726/938/18 ( провадження № 61-1479св 19) зроблено висновки щодо перегляду справи за нововиявленими обставинами ( введення в оману суд).

Від АТ «Укрпошта» надійшов до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , проте враховуючи, що відзив АТ «Укрпошта» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано з порушенням вимог ч.4 ст.360 ЦПК України, без надання доказів надсилання (надання) копії відзиву іншим учасникам справи, останній підлягаєть залишенню судом без розгляду.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду рішення суду від 14.04.2020 не можуть вважатись нововиявленими, оскільки вказані позивачем обставини, не є нововиявленими і не можуть бути підставами для перегляду рішення суду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

За змістом пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року по справі № 752/5012/17 (провадження № 61-19843св19), що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при застосуванні відповідних норм права.

Отже, перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами не може ґрунтуватися на нових доказах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пунктів 27, 28 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01 «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia) та пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 «Попов проти Молдови» (Popov v. Moldova) вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи. Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року, ОСОБА_1 послався на те, що після набрання цим рішенням законної сили , на його заяву від 02 травня 2021 року він отримав відповідь 17 травня 2021 року ( вих. № 1853-А-091-В), в якій відповідач не заперечує «про повернення дрібного пакету та коштів оплачених за квитанцією з врахуванням відсотків річних та індексу інфляції» не відповідає формі та змісту, не направляє заяву до відповідного відділення поштового зв`язку для виконання, а також те, що відповідач не надає будь який бланк - заяву для заповнення і куди з цим бланком звернутись, тому заява є зрозумілою і прийнятною.

Проте вказані обставини не можуть бути визнані судом як нововиявлені, оскільки заява, на яку посилається заявник була направлена відповідачу після прийняття рішення у даній праві, а тому не є нововиявленою обставиною, а являється новими доказами і не були предметом розгляду при ухваленні судового рішення.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» дано роз`яснення про те, що судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК (аналогічні положення закріплено у статті 423 ЦПК України 2017 року) , відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК (аналогічні положення закріплено у статті 423 ЦПК України 2017 року) , були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано, що відповідач не повертає коштів за заявою від 02.05.2021 року не приймаються судом, оскільки вказана заява не була предметом розгляду даної цивільної справи.

Доводи апелянта , що відповідач не надав відзиву на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не варті уваги, оскільки Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено надання відзиву на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами.

Також не варті уваги посилання апелянта на практику Верховного Суду , а саме постанову від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18 ( провадження № 61-1479св19) , поскільки предметом розгляду вказаної справи обставина, на яку посилався заявник, існувала на час розгляду справи та ухвалення судового рішення, а у справі, яка переглядається, обставина, на яку посилається ОСОБА_1 не є нововиявленою обставиною і не існувала на час розгляду справи.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для перегляду рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2021 року залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: