Справа № 309/3796/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/3796/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 24 березня 2020 року, повний текст якого складений 2 квітня 2020 року, головуюча суддя Лук`янова О.В.,

встановив:

ОСОБА_1 10.12.2019 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 28.01.2003 перебували в шлюбі, в якому народилися: ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_5 . Рішенням Хустського районного суду від 25.03.2019 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися на вихованні та утримані позивачки, яка несе всі витрати на них.

Син сторін ОСОБА_6 з 2014 року відвідує школу мистецтв у м. Хусті по класу баяну, донька ОСОБА_7 відвідує зразковий танцювальний ансамбль «Еліт». Діти навчаються в Боронявській ЗОШ І-ІІІ ступенів, у школі не надаються пільги для харчування дітей із багатодітних сімей, тому позивачка змушена додатково оплачувати харчування дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_7 по 400,00 грн щомісячно за двох дітей.

Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за донькою ОСОБА_7 до досягнення нею шести років.

Виховання дітей вимагає великих витрат на їх розвиток, лікування, забезпечення базових потреб. Батько дітей залишив їх без матеріальної допомоги, не бере участі в їх утриманні та вихованні. Тим часом, відповідач хоча не має офіційної роботи, проте, працює за кордоном і отримує достатній дохід, свої дійсні доходи приховує.

За таких умов, розмір аліментів на утримання дітей слід визначити у 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно.

Посилаючись на ці обставини, на норми ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185 СК України, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 аліменти у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 24.03.2020 позов задоволено частково:

стягнуто з ОСОБА_2 , мешканця будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки будинку АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10.12.2019 і до досягнення дітьми повноліття;

допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Калин В.Ю., оскаржив рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в цій частині просить рішення скасувати, у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина відмовити, а в решті просить залишити рішення суду без змін.

У скарзі зазначає, що з 2019 року син ОСОБА_6 проживає разом із відповідачем, перебуває на його утриманні, що підтверджується документально. Тому позивачка не має права вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, яка з нею не проживає.

Відповідач був позбавлений можливості повідомити про це суду та надати щодо цього докази, оскільки не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Процесуальні права відповідача на участь у справі та на захист від позову були порушені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Аннишинця М.В., які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, апеляційний суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого щодо вимоги позову про стягнення аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_3 , у межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, не робить висновків щодо рішення, ухваленого стосовно стягнення аліментів на утримання інших дітей та в неоскарженій частині по суті, і бере до уваги відповідні пов`язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 28.01.2003 перебували в шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Хустського районного суду від 25.03.2019 (а.с. 11-12). Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-9), яких указаним рішенням суду було залишено при матері.

Сторони проживають нарізно: позивачка ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 3, 19).

У справі міститься довідка Виконкому Боронявської сільської ради Хустського району від 20.11.2019 № 746 про те, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за вищевказаною адресою і до складу її сім`ї окрім неї входять син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Поряд із цим, доданими до апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду справи документами (акт обстеження дворогосподарства, складений 27.12.2019 депутатом Боронявської сільської ради Ковач В.Ю. за участю мешканців села і засвідчений Боронявським сільським головою ОСОБА_9 , акт обстеження умов проживання від 20.07.2020, складений начальником Служби у справах дітей Хустської РДА Вайнраух Л.Й., акт обстеження умов проживання від 31.08.2021, складений спеціалістами Служби у справах дітей Хустської РДА ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , (а.с. 48, 49, 112, 117)) підтверджується, що їхній син ОСОБА_6 по досягненні 14-річного віку (тобто, з червня 2018 року) став проживати з батьком, з яким і продовжує жити. В акті від 31.08.2021 вказано й те, що інші діти після закінчення навчання в школі теж перейшли жити до батька, мати двічі їх забирала, але вони протягом близько п`яти днів щоразу втікали до батька, оскільки мати схильна до вживання алкогольних напоїв і не доглядає за ними.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив апеляційному суду, що син ОСОБА_6 увесь час після розірвання шлюбу з позивачкою проживає з ним, рівно як і інші діти вже перейшли проживати до нього. Він повністю опікується всіма дітьми, забезпечує їх матеріально, займається їх навчанням, розвитком, освітою і загалом їхнім життям, чого мати належним чином не робить. На цей час син ОСОБА_6 зарахований на навчання на православний богословський факультет Пряшівського університету (Словацька Республіка) за магістерською програмою «Православна теологія», що відповідач підтвердив документами університету.

За приписами ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3).

Позивачка ОСОБА_1 будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, будучи обізнаною з обов`язком її явки до апеляційного суду жодного разу в судове засідання не з`явилася. Процесуальне рішення про обов`язкову явку позивачки до суду було скасоване, справу було розглянуто за її відсутності.

У справі відсутні докази повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи судом першої інстанції, оскільки повернення судових повісток із відмітками органу поштового зв`язку про закінчення терміну їх зберігання (а.с. 24, 29) не може бути визнане належним виконання судом вимог ст. 128 ч.ч. 1, 2, 5, ст. 130 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України.

За встановлених вище обставин слід констатувати, що не виконавши належним чином вимог цивільного процесуального закону щодо повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи суд першої інстанції порушив процесуальні права відповідача, який був позбавлений можливості захищатися від позову, подати свої докази на спростування доводів пред`явленого до нього позову повністю або в певній частині. Внаслідок цього і суд був позбавлений можливості з`ясувати дійсні обставини справи з необхідною повнотою.

Відповідно до норм СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, за змістом закону сплата аліментів на вимогу того з батьків, із яким проживає дитина, визначається як один із способів виконання обов`язку утримувати дитину саме тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 180, ст. 181 ч.ч. 1-3).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дітей та при визначенні їх розміру суд враховує обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 п. 4 СК України). Проживання сина ОСОБА_6 з батьком на час, який позивачкою визначається періодом стягнення аліментів, є тією істотною обставиною, яка підлягає врахуванню при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції не мав підстав для стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , який з відповідного часу, і в усякому разі на час, який позивачкою визначається періодом стягнення аліментів, проживає не з нею, а з батьком.

За таких умов, суд першої інстанції припустився помилки при вирішенні вимоги позову про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_12 , доводи апеляції відповідача є обґрунтованими як по суті, так і щодо порушення норм процесуального права, які тягнуть обов`язкове скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення (ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України).

Відтак, з урахуванням положень ст. 367 ч. 1 ЦПК України, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ч. 2, ч. 3 п. 3 цього Кодексу апеляцію відповідача, доводи якої не спростовані та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги позову про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_12 скасувати, у цій вимозі позову відмовити.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ч. 2, ч. 3 п. 3, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Хустського районного суду від 24 березня 2020 року в частині вирішення вимоги позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати, у вимозі позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_12 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 8 жовтня 2021 року.

Судді