РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/5496/21

Провадження № 22-ц/4815/1053/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л. В.

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби у Рівненській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кухарука Ігоря Миколайовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2021 року у складі судді Першко О. О., ухвалене в м. Рівне о 12:32 год., повний текст рішення складено 26 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про визнання за ним права власності на трактор Беларус марки МТЗ-82, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . Окрім цього, просив зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію вказаного трактора, який належить йому на праві власності.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Рівненській області про визнання права власності та зобов`язання провести державну реєстрацію відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Суд не врахував усі обставини справи, та норми ст.. 392 ЦК України, виділивши у рішенні дану норму, як послідовність дій, доповнивши норму словами «по-перше», «по-друге». За даною нормою закону право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому майна. і створюється неможливість реалізації такого права. Вимога зобов`язати провести державну реєстрацію транспортного засобу прямо випливає із вимоги про визнання права власності. Відповідач, відмовляючи у реєстрації транспортного засобу, ставить під сумнів право позивача та позбавляє можливості користуватись та розпоряджатись транспортним засобом. Право власності виникає з моменту реєстрації, а не з моменту передачі за договором купівлі-продажу. Про наявність суб`єктивного права, на захист якого подано позов, до суду подано накладну та квитанцію до прибуткового касового ордеру. Зазначає, що він правомірно звернувся до суду з даним позовом у порядку цивільного судочинства, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах № 813/1362/16 від 21 листопада 2018 року, № 825/642/18 від 28 листопада 2018 року. Покликаючись на наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що 10 лютого 2000 р. придбав у ДП фірма «Автоторгсервіс» трактор Беларус марки МТЗ-82, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , що підтверджується накладною № 7 від 10.02.2000р. та квитанцією до прибуткового касового ордера № 31 від 10.02.2000р. Трактор весь час знаходиться у нього, проте він не може його зареєструвати. До відповідача звернувся із заявою про реєстрацією вказаного транспортного засобу, проте листом № б/н від 09 березня 2021 року йому було відмовлено в проведенні реєстрації трактора з причин відсутності необхідних для реєстрації документів, які передбачені Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2009 року № 694(далі Порядок). Хоча, 02 березня 2021 року приватним підприємством «Техно-Вест» за його заявою було проведено обстеження трактора на відповідність ідентифікації номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації і у висновку спеціаліста зазначено, що при проведенні обстеження ідентифікаційних номерів змін не виявлено, супровідні документи без ознак фальсифікації. Через відмову Головним управлінням Держпродспоживслужби у реєстрації права власності на трактора, він звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права на підставі ст. 392 ЦК України.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що не оспорює право власності позивача на трактор Беларус марки МТЗ-82, 1992 року випуску, однак, для реєстрації трактора позивачу необхідно подати перелік документів, передбачених Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільсько- господарських дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2009 року № 694. Відмова у реєстрації трактора пов`язана з відсутністю або ненадання позивачем необхідних документів для проведення такої реєстрації.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності, суд першої інстанції зазначив, що позов є безпідставним, оскільки відповідач не заперечує правомірність чи неправомірність набуття права позивача на трактор, є неналежним відповідачем, оскільки виконує технічну функцію, яка полягає у відомчій технічній реєстрації механізмів (трактора колісного).

Відмовляючи у задоволенні похідної вимоги позивача про зобов`язання провести державну реєстрацію трактора, суд першої інстанції зазначив, що Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області відмовило провести реєстрацію трактора у зв`язку з відсутністю необхідних для реєстрації документів, передбачених Порядком, тому, в даному випадку дії відповідача щодо відмови в реєстрації не створюють для позивача юридичних наслідків, а належним способом захисту прав останнього є визнання протиправною відповідної відмови в реєстрації.

Рішення суду є законним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, апеляційний суд з висновками суду першої інстанції погоджується.

Судом встановлено: відповідно до накладної № 7 від 10 лютого 2000 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 31 від 10 лютого 2000 року ОСОБА_1 10 лютого 2000 року купив у ДП фірма «Автоторгсервіс» трактор Беларус марки МТЗ-82, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 (а.с.7,8).

Згідно висновку спеціаліста № 016739 від 02 березня 2021 року з проведення обстеження машин на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації серії ВК 016739, наданого ПП «Техно-Вест», при обстежені ідентифікаційних номерів трактора колісного МТЗ-82, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , змін не виявлено. Супровідні документи без ознак фальсифікації(а.с.9).

09 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області заяву про державну реєстрацію за ним права власності на вказаний трактора. З тексту заяви вбачається, що ОСОБА_1 до заяви для реєстрації трактора долучив слідуючі документи: накладну № 7 від 10 лютого 2000 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 31 від 10 лютого 2000 року; висновок спеціаліста № 016739 від 02 березня 2021 року; копію паспорта та ідентифікаційного коду(а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні заяви про державну реєстрацію права власності на трактора, Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області в листі № б/н від 09 березня 2021 року повідомило заявника про необхідність подачі для проведення реєстрації трактора документів, передбачених Порядком (а.с.16).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно Порядку, реєстрація тракторів повинна проводитись інспекцією державного технічного нагляду з видачею реєстраційних документів та державних номерних знаків, присвоєння ідентифікаційного номеру з метою забезпечення єдиного обліку транспортних засобів, контролю за відповідністю їх номерів, конструкцій та технічного стану діючим в Україні правилам, нормативам і стандартам. За п п.4 Порядку машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі. До заяви додаються: документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини; документи, що підтверджують сплату передбачених законодавством податків, а також зборів за послуги, що надаються територіальним органом Держпродспоживслужби; копії паспорта та картки фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платників (для фізичної особи); документ, що посвідчує особу представника власника та його повноваження (у разі потреби); свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про її зняття з обліку попереднім власником (якщо машина перебувала в експлуатації та була зареєстрована в територіальному органі Держпродспоживслужби чи іншому державному органі); митна декларація на паперовому носії або її копія, засвідчена в установленому порядку, або електронна митна декларація, або уніфікована митна квитанція МД-1 - для машин, що ввезені на митну територію України та реєструються вперше; акт про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі реєстрації машини, якій ідентифікаційний номер присвоєно відповідно до пункту 14 цього Порядку); висновок спеціаліста; для машин, які реєструються вперше: декларація про відповідність, оформлена виробником або його уповноваженим представником, - для машин, на які поширюється дія Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 62 ; сертифікат відповідності затвердженому типу, оформлений виробником або його уповноваженим представником на підставі сертифіката затвердження типу, - для машин, на які поширюється дія Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. N 1367 ( 1367-2011-п), інші документи у випадках, визначених цим Порядком.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Як на правову підставу для задоволення вимог, ОСОБА_1 у позовній заяви посилається на ст. 392 ЦК України, де вказано, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Отже, умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Суд першої інстанції правильно визначився у спірних правовідносинах, вірно вмотивував висновок тим, що позивачем пред`явлено вимоги до Головного управління Держпродспоживслужби, яке здійснює державну реєстрацію трактора, і для вирішення спірних правовідносин підлягають з`ясуванню обставини щодо правомірності дій відповідача, пов`язаних з відмовою у реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кухарука Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 жовтня 2021 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. В.Хилевич

С. С. Шимків