Справа № 626/1115/21
Провадження № 2/626/434/2021
27.09.2021 року м. Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючої - судді Рибальченко І.Г.
за участі секретаря Кузнецової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за виконані послуги з оцінки майна,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про стягнення витрат з експертної оцінки вартості арештованого майна в розмірі 3004 грн.
В судове засідання позивача не з`явився, відповідно до поданої заяви просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Так як відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від ньогої до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає до задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2018 року рішенням Красноградського районного суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 01.01.2016 року у розмірі 75 000 грн. та судовий збір 750 грн.
На виконання вказаного рішення, 29.10.2018 року видано два виконавчі листи № 626/1417/18, які пред`явлено для примусового виконання до Красноградського районного відділу ВДВС СМУ МЮ (м.Харків). 07.02.2019 року відкрито виконавче провадження .
Було укладено договір 09.02.2021 року № 50/1/20 між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про проведення оціночних робіт у виконавчому провадженні. 29.01.2021 року ОСОБА_1 сплачено 2500 грн. в рахунок оплати послуг з оцінки нерухомого майна. Актом прийому-передачі робіт з оцінки арештованого майна від 11.02.2021 року встановлено, що ФОП ОСОБА_3 , як виконавець, надав, а ОСОБА_1 , як замовник, прийняв послуги з оцінки арештованого майна - земельної ділянки.
Статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.
Отже, суб`єкт оціночної діяльності як учасник виконавчого провадження, може залучатися до участі для виконання покладених на нього законодавством України завдань по оцінці майна боржника згідно договору, який і було укладно між позивачем та ФОП ОСОБА_3 09.02.2021 року. Замовник ( ОСОБА_1 ) здійснює оплату вартості робіт в сумі 2500 грн. до виконання виконавцем (ФОП ОСОБА_3 ) оціночних робіт.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець Красноградського РВДВС СМУЮ, пропонував позивачу здійснити оплату послуг з оцінки майна. У свою чергу, позивач уклав договір №50/1/20 від 09.02.2021 року з суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 , предметом якого було здійснення оцінки арештованого майна, а результати оцінки у вигляді висновків про вартість майна передав державному виконавцю для використання у виконавчому провадженні.
Згідно ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Частинами 1- 3 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження", учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Приписами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.
Згідно із частинами 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
При цьому, п. 4 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги. Винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження.
Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які складаються з авансового внеску стягувача та/або стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом ДВС (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень ЄСПЛ), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі.
Якщо витрати було здійснено за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови.
Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження", а також положень Інструкції №512/5 у сукупності дають достатні підстави для висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 3004 грн., як збитків заподіяних позивачу по не виконанню рішення суду та збитків за оцінку нерухомого майна , з посиланням на ст.591 ЦК України, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-83,141, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 509, 526, 625, ЦК України суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за виконані послуги з оцінки майна- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Красноградським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя