Пр.№ 2/155/661/21
Справа № 155/1214/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Адамчук Г.М.

при секретарі судових засідань Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просить визнати право на земельну частку (пай) розміром 2,42 умовних кадастрових гектарів, що посвідчено сертифікатом №0237716, виданим повторно Городищенською сільською радою 12.08.2021.

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама - ОСОБА_3 . Батьки позивачки за життя у шлюбі не перебували, а тому на час її народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про батька складався зі слів матері, згідно ст.135 СК України. Батьки позивачки, до та після її народження, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. ОСОБА_2 завжди визнавав себе батьком ОСОБА_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається із права на земельну частку (пай). Позивачка є спадкоємцем майна за законом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном, однак документально не може підтвердити той факт, що ОСОБА_2 є її батьком та реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.08.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У підготовче судове засідання представник відповідача - Городищенської сільської ради не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки - ОСОБА_4 не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у т. ч. - про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Заявами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стверджується, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який проживав із позивачкою та її матір`ю однією сім`єю, завжди визнавав своє батьківство, вів спільне господарство, виховував та утримував дочку. Такі показання свідків відповідають встановленим судом обставинам справи.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.19), ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Дубова Корчма Горохівського району Волинської області, її матір`ю є ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_2 .

Із копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 5 (а.с.11), вбачається, що актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , складений 31 серпня 1976 року за № 21, та зареєстровано в реєстрі 24.05.2010, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Згідно ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 18) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 15.10.1994 року зареєстрували шлюб в Угринівській сільській ради Горохівського району Волинської області, після чого прізвище дружини стало « ОСОБА_1 ».

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 54 роки, актовий запис №3 складений 17 січня 2002 року.

Згідно роз`яснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

За змістом ст.2 КпШС України, цей Кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім`ї, відносини, які виникають у зв`язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану.

За змістом ст. ст.51 - 53 КпШС України, взаємні права та обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст.55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Відповідно до абзацу 1 п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю.

Таким чином, в судовому засіданні на підставі письмових показань свідків, досліджених доказів, судом доведено той факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0237716 (а.с.32), стверджується, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВСГ ім.Шевченка розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі.

З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції.

Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки № 117 від 20 травня 2021 року, виданої Городищенською сільською радою (а.с.13), ОСОБА_2 до 15.01.2002 проживав у житловому будинку із цивільною дружиною ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно запису з погосподарської книги №4 за 2001-2005 роки житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_2 . Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_2 є дочка ОСОБА_1 , 1976 року народження, яка вступила в управління спадковим майном шляхом догляду за будівлею та городом.

Із повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Дубова Корчма Горохівського району Волинської області.

Крім того, факт проживання однією сім`єю батьків позивачки підтверджується записами із земельно-шнурової книги №96 особистий рахунок 327, за 1983-1985 р., де зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - голова сім`ї, місце роботи - тракторист колгосп ім.Шевченка, дружина - ОСОБА_3 , місце роботи - доярка колгосп ім.Шевченка, син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . В особистій власності є житловий будинок, хлів, льох, земельна ділянка. Сім`я вела спільне господарство.

Із інформаційної довідки із Спадкового реєстру №66667254, №66667269 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, заповіт не посвідчувався.

Матеріалами спадкової справи, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 стверджується, що крім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ніхто не звертався.

Отже, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної Горохівською державною нотаріальною конторою 29 вересня 2021 року (а.с.59) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів та необхідністю встановлення факту родинних відносин у зв`язку із розбіжністю в прізвищі батька.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та встановити факт, який позивачка просить. Крім того, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна за законом першої черги та має право на спадкування майна, що залишилося після смерті батька, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, але у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за позивачкою право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВСГ ім.Шевченка розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0237716, виданого згідно розпорядження Горохівської РДА від 24.06.1996 року №207, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Керуючись ст.51 - 53, 55 КпШС України, ст.130, ч.1 ст.135 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264-265,293, ч.2 ст.315 ЦПК України, ст.ст. ч.1 ст.524, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВСГ ім.Шевченка розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0237716, виданого згідно розпорядження Горохівської РДА від 24.06.1996 року №207, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий