Справа № 348/1858/19
Провадження № 22-ц/4808/970/21
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,

секретаря Максимів Ю.В.,

за участю представника апелянта адвоката Рокетської С.В., представника відповідача Капака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. в м. Надвірна, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банкіських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24.06.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторонни керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.

Таким чином, в порушення ст. 509, 256, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно п. 2.1.1.12.2. договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на сайту банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, п. 2.1.1.7.6. договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості, відповідач станом на 05.09.2019 має заборгованість у розмірі 29306,55 грн, яка складається з: 11307,60 грн - заборгованість за тілом кредита; 7077,70 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 8228,81 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 820,70 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1371,74 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість на його користь, а також судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

АТ КБ "ПриватБанк" на рішення суду подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суду була надана заява від 24.06.2011, в якій відповідач особистим підписом погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.

Крім того, цього ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили: тип кредитної лінії; базову відсоткову ставку за користування кредитом; розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням.

Вказане свідчить про ознайомлення відповідача у належний спосіб про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів, пені та штрафів. Відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, а з матеріалів справи такі обставини не вбачаються. Відтак, суд неповно та не всебічно встановив обставини справи. Відхилення судом довідки про умови кредитування, як доказу є незаконним та не вмотивованим, а тому така підлягає врахуванню при ухваленні рішення у даній справі. Крім того, суд безпідставно не врахував виписку по картковому рахунку відповідача, оскільки така в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Апелянт зазначає також про те, контррозрахунок відповідачем не надано та не доведено належне виконання зобов`язань по сплаті кредиту, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Капак В.М. заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача посилається на те, що до кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового кредиту». Однак, анкета-заява не містить даних, що відповідач обрав саме універсальну картку. Вказана заява також не містить умов щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, просить не брати до уваги Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, оскільки такий не підписано ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник банку вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 24 червня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Крім того, у заяві підтвердив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.20, том 1).

Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 24 червня 2011 року станом на 05 вересня 2019 року, така складає 29306,55 грн. З них, зокрема: 11307,60 грн - заборгованість за тілом кредита, 7077,70 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита, 8228,81 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 820,70 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1371,74 грн - штраф (процентна складова)(а.с.16-19, том 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви, крім іншого, заяву позичальника, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 20-36, том 1).

Згідно із довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставкав місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 2,5 %, розмір щомісячних платежів і строк їх внесення - 7% від заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також зазначено розмір та порядок сплати комісії, пені та штрафів.При цьому у довідці відсутня інформація щодо строку кредитування.

Відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується його підписом на вказаній довідці (а.с.21, том 1).

Висновок суду щодо невідповідності зазначеної довідки як належного доказу, не є обґрунтованим, оскільки не зважаючи на викладення такої на іноземній мові, її зміст дає можливість зрозуміти викладені в ній розмір процентної ставки, розмір пені та штрафів. Така містить і підпис відповідача, що засвідчує і те, що він зрозумів її зміст.

Разом з тим, Умови та Правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а отже не беруться до уваги.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно приписів частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В силу статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи викладені вище норми законодавства та зважаючи на те, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами не узгоджено умови кредитування, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, слід вважати помилковим.

Разом з тим, при визначенні розміру тіла кредиту, який підлягає стягненню із відповідача, колегія суддів враховує, що згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, максимальний кредитний ліміт встановлений банком ОСОБА_1 складає 6700 грн (а.с. 150, том 1). Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено. З огляду на це, на користь банку із відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6700 грн. Вказаний висновок суду узгоджується із позицією ВС, викладеною у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20.

Що стосується вимог банку про стягнення заборгованості за пенею та штрафом, то колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається зі змісту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторони погодили відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з пені (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочки кредиту, пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, яка нараховується 1 раз у місяць, за наявності прострочення по кредиту чи процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. А також штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що згідно із статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штрафом, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині в сумі 500 грн. Процентна складова штрафу не підлягає стягненню судом, оскільки при нарахуванні такої, банком помилково до суми заборгованості зараховано пеню, у тому числі, пеню за прострочене зобов`язання та пеню за несвоєчасність сплати боргу.

Зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки.

Що стосується заборгованості за простроченим тілом кредиту, то слід зазначити, що така є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі №293/599/19-ц.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних та апеляційних вимог (24 %), з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 461 грн сплаченого судового збору за подання позову та 691 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" задоволити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 14 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) 7200 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.06.2011, з яких: 6700 грн - заборгованість за тілом кредита; 500 грн - штраф (фіксована частина).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження юридичної особи: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) судовий збір за розгляд в суді першої інстанції 461 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 691 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: М.Д. Горейко

І.О. Максюта