ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3021/20

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1146/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар:Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку та визнання права власності, ( суддя Бездідько В.М.), ухвалене у м. Прилуки об 11 годині 52 хвилин,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про припинення за ОСОБА_2 права власності на 5/12 частин гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автокооперативі «Нафтовик 2» в місті Прилуки Чернігівської області; визнання за ОСОБА_1 права власності на 5/12 частин гаража; стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості 5/12 частин гаража та понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що у позивачки та відповідачки у спільній частковій власності перебуває гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автокооперативі «Нафтовик 2» в місті Прилуки Чернігівської області. Відповідачка фактично не користується своїм майном, оскільки проживає в іншому населеному пункті, але і не дає можливості ним користуватись позивачу, а тому позивачка як власник 7/12 частин зазначеного гаража просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на її частку у зазначеному майні стягнувши на користь відповідача грошову компенсацію.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку та визнання права власності задоволено: припинено за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частин гаражу № НОМЕР_1 , що знаходиться в автокооперативі «Нафтовик 2» в місті Прилуки Чернігівської області. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/12 частин гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в автокооперативі «Нафтовик 2» в місті Прилуки Чернігівської області. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 5/12 частин гаражу № НОМЕР_1 в автокооперативі «Нафтовик 2» в місті Прилуки Чернігівської області, що становить 13475,90 грн. Стягнуто з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4550,00 грн. внесені нею на депозитний рахунок № UA0005960, банк отримувача Казначейство України, отримувач Прилуцький міськрайонний суд, код отримувача 26295412, згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 01. Стягнуто з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000,00 грн. внесені нею на депозитний рахунок № UA0005960, банк отримувача Казначейство України, отримувач Прилуцький міськрайонний суд, код отримувача 26295412, згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 05. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 8680,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку судово будівельно-технічної експертизи № С-8 від 31.03.2021 року гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в авто кооперативі « Нафтовик 2» в м. Прилуки Чернігівської області виділу, поділу в натурі без втрати цільового призначення згідно будівельних норм та правил не підлягає, ОСОБА_2 висловила свою готовність продажу позивачеві належних їй 5/12 частин у спільному майні, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також суд дійшов висновку виходячи з приписів ст. ст.137, 141 ЦПК України про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. , за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3840,00 грн. та 4000 грн витрат понесених на професійну правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить суд стягнути з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4550,00 грн. внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок № UA0005960, банк отримувача Казначейство України, отримувач Прилуцький міськрайонний суд, код отримувача 26295412, згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 01, також стягнути з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь відповідача, ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4000,00 грн. внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок № UA0005960, банк отримувача Казначейство України, отримувач Прилуцький міськрайонний суд, код отримувача 26295412, згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 05. Крім того, стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4925,90 грн на користь ОСОБА_2 , скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн та стягнути з позивачки на користь відповідачки понесені судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд мав постановляти рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем на депозитний рахунок суду повної вартості цієї частки. Всупереч діючим нормам цивільного законодавства суд, задовольнивши позов позбавив відповідача не тільки права власності на 5/12 частин гаража № НОМЕР_1 в автокооперативі « Нафтовик 2» в м. Прилуки Чернігівської області тай ще й повернув з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти, таким чином позбавивши відповідача будь-якої компенсації за належні частки у праві спільної часткової власності. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що на сьогодні є відкрите виконавче провадження за яким з ОСОБА_1 на її користь стягуються кошти на виконання іншого судового рішення і ухвалюючи оскаржуване рішення у такий спосіб суд збільшив борги позивача перед позивачем.Також ОСОБА_2 вказує на те, що судом безпідставно стягнуто з неї кошти на професійну правничу допомогу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснювала, що позовну заяву їй складала та оформлювала ОСОБА_3 , а консультував по даній справі безкоштовний адвокат Дмитро Деміч, а отже приєднаний до справи договір про надання правової допомоги укладений з адвокатом Карпенко В.К. не має ніякого відношення до зазначеної справи. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на ті обставини, що вона намагалась мирним шляхом дійти згоди щодо користування та розпорядження майном, але ОСОБА_1 на її пропозиції не погоджувалась, тому покладення на відповідача всіх витрат по розгляду справи є фінансовим тягарем який спричиняє моральної шкоди відповідачці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд залишити рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивачка зазначає, що частка відповідачки у праві спільної часткової власності на спірний гараж є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, тому є правові підстави для припинення прав ОСОБА_2 на 5/12 часток зазначеного гаража. Саме судом мають вирішуватись усі питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду в тому числі і питання повернення таких коштів у випадку, коли підстава перебування на рахунку відпала. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що суд стягуючи на її користь понесені судові витрати діяв в межах вмог діючого ЦПК України , задовольнивши позовні вимоги позивачки , відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, правомірно стягнув на її користь понесені судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції перглядається судом апеляційної інстанції лише в оскарджувальній частині.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справ встановлено, власниками гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться в м. Прилуки, в автокооперативі «Нафтовик 2» є ОСОБА_1 7/12 частин та ОСОБА_2 5/12 частин, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим 23.05.2017 і зареєстрованим в реєстрі за №1479, свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 23.05.2017 і зареєстрованим в реєстрі за №1481, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 18.04.2016 і зареєстрованим в реєстрі за №1276, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.9,10,48).

Між позивачкою та відповідачкою виникло непорозуміння щодо користування спільною частковою власністю, а тому ОСОБА_1 за вирішенням конфліктної ситуації зверталась до правоохоронних органів. ( а.с.15-22)

Фактично ОСОБА_2 користується зазначеним майном та несе витрати по його утриманню. ( а.с. 52-53) Остання зверталась до ОСОБА_1 з листами в яких пропонувала позивачу сплатити вартість її частки у спільному майні. ( а.с. 51, 89)

Після звернення до суду з даним позовом позивачкою було внесено на депозитний рахунок суду кошти в розмірі 8550 грн. ( а.с.58-59)

Оскільки, відповідачка не погодилась з розміром вартості її частки у спільному частковому майні визначеному позивачем, по справі було проведено судово будівельно-технічну експертизу згідно з висновком якої визначено, що ринкова вартість 5/12 частин гаража № НОМЕР_1 в автокооперативі «Нафтовик 2» складає 13475,90 грн. (а.с.78-84).

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з урахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Гараж № 174 , що знаходиться в автокооперативі « Нафтовик 2» в м. Прилуки Чернігівської області виділу, поділу в натурі без втрати цільового призначення згідно будівельних норм та правил не підлягає відповідно до висновку судово будівельно-технічної експертизи № С-8 від 31.03.2021 року.

Згода про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю між співвласниками не досягнута, при цьому відповідачка ОСОБА_2 висловила свою згоду на припинення її права власності на 5/12 частин у праві спільної часткової власності на гараж та погодилась на отримання компенсації за свою частку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 припинивши право власності ОСОБА_2 на 5/12 частин гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в автокооперативі « Нафтовик 2» в м. Прилуки Чернігівської області суд першої інстанції не врахував, що при розгляді справ зазначеної категорії судам необхідно встановлення такої обставини, як спроможність інших співвласників виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (постанова від 19 червня 2019 року в справі № 752/10312/14-ц, постанова від 18 грудня 2020 року в справі № 303/6593/16-ц.

За обставинами справи, позивачка ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду кошти в розмірі 8550 грн, оскільки вважала, що вартість частки ОСОБА_4 є саме такою, після проведення експертизи не заперечувала внести суму в розмірі 4925,90 грн, але суд першої інстанції незважаючи на зазначене припинив право власності ОСОБА_2 та не забезпечив реальне отримання її частки в майні. Так, судом не було враховано, що позивачка є літньою людиною з хворобливим станом здоров`я, наявність інших виконавчих проваджень за якими остання є боржником та ухвалив рішення про стягнення коштів з позивачки на користь відповідача, при цьому повернувши внесені ОСОБА_1 кошти з депозитного рахунку.( а.с. 6-7) а обставинами справи

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано квитанцію про внесеня коштів на депозитний рахунок суду в розмірі 4925,90 грн. ( а.с.), а тому колегія суддів апеляційного суду враховуючи зазначене, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині висновків суду першої інстанції про стягнення коштів з позивача на користь відповідача та повернення кошів позивачу з депозитного рахунку суду та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з депозитного рахунку кошів у сумі 13475,90 грн на користь ОСОБА_2 ( а.с. 164-167)

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір від 1 вересня 2020 року про надання правової (правничої) допомоги, акт про надання послуг адвокатом від 30 листопада 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату 4000 грн від 30 листопада 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечує факт надання професійної правничої допомоги саме адвокатом Карпенко В.К. посилаючись на технічний запис судового засідання відповідно до якого позивачка ОСОБА_1 зазначала, що позовну заяву та консультацію здійснювали інші особи.

Колегія суддів, апеляційного суду з огляду на зазначені обставини, враховуючи наявність договору про надання професійної правничої допомоги від 1 вересня 2020 року та пояснень адвоката Карпенка В.К. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, заперечення щодо розміру витрат понесених позивачкою на професійну правничу допомогу зі сторони відповідача у суді першої інстанції, а також предмет спору, намагання відповідача з 2016 року вирішити питання щодо спільного користування, володіння та розпорядження майном, а також враховуючи що утриманням спільного майна займалась відповідач приходить до висновку про помилковість висновків суду щодо визначення розміру зазначених витрат та вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до приписів ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила 1271,20 грн. Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду в оскаржуваній частині, то з позивачки на користь відповідачки підлягає стягненню різниця сплаченого ОСОБА_2 судового збору у розмірі 430,40 грн, , а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року скасувати в частині висновків суду першої інстанції про стягнення коштів з позивача на користь відповідача та повернення кошів позивачу з депозитного рахунку суду, а також в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 вартості 5/12 частин гаража № НОМЕР_1 в авто кооперативі « Нафтовик 2» в м. Прилуки Чернігівської області задовольнити.

Стягнути з ТУ ДСА у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок № UA0005960, банк отримувача Казначейство України, отримувач Прилуцький міськрайонний суд, код отримувача 26295412, в сумі 4550,00 грн згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 01; грошові кошти в сумі 4000,00 грн згідно квитанції від 24.11.2020, номер операції 05; грошові кошти в сумі 4925,90 грн згідно квитанції від 01.10.2021, код квитанції 9246-5781-4053-9294.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 430,40 грн , як різницю сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року в частині визначення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу змінити зменшивши розмір визначеної судом першої інстанції суми витрат з 4000 грн до 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: