Номер провадження: 22-ц/813/2899/21
Номер справи місцевого суду: 492/1040/19
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника Арцизької районної державної нотаріальної контори адвоката Мхітарян Олександра Сергійовича, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 звернулася до Арцизького районного суду Одеської області з позовом відповідно до якого просила ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори, , Панашенка Ігоря Петровича № 677/02-14 від 31.05.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зобов`язати державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори, , ОСОБА_4 вирішити питання стосовно видачі їй свідоцтва про право на спадщину, яку вона прийняла у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №555/2018) та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 1 - 4).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який залишив на ім`я позивача заповіт на все майно, що буде належати йому на день його смерті. Заповіт був складений і посвідчений у встановленому законом порядку у селі Долинівка Арцизького району Одеської області 18 січня 2016 року об 11 годині 40 хвилин секретарем виконавчого комітету Долинівської сільської ради Арцизького району Одеської області Колесніковою Ю.Ф.

Спадщину позивач прийняла в установленому порядку, звернувшись 27 листопада 2018 року із заявою до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області. 7 грудня 2018 року за її заявою в Арцизькій районній державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 555/2018, номер у спадковому реєстрі 63453674. Спадщина складається з земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Крім неї, спадкоємців за заповітом немає. Але коли позивач звернулась до державного нотаріуса Панашенко І.П. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було видано постанову № 677/02-14 від 31.05.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови у постанові значиться те, що у заповіті «не зазначена адреса, де складався заповіт, згідно статті 1247 пункт 1». Далі у постанові є посилання на абз. 6 (у постанові зазначено абз.5) п. 8 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою КМУ від 15.06.1994 р. № 419: якщо заповіт чи довіреність викладено неправильно або неграмотно (чи складено з порушенням вимог законодавства), посадова, службова особа пропонує фізичній особі, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, скласти новий заповіт чи довіреність. Після чого державним нотаріусом зроблений наступний висновок: «Враховуючи, що заповідач (спадкодавець) - померлий ОСОБА_5 - за життя не встиг зробити зазначені вище дії, нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо видати спадкоємцям».

Зазначена постанова, на думку позивача, є незаконною, а дії державного нотаріуса Панашенко І.П. - такими, що порушують її спадкові права. Посилання на п. 8 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою КМУ від 15.06.1994 р. № 419, є неправомірним, оскільки цей пункт застосовується у разі, якщо заповідач звернувся за посвідченням заповіту, який складено не посадовою особою, яка має його посвідчувати. В даному випадку заповіт був на прохання заповідача складений та надрукований посадовою особою, у повній відповідності до закону. Посилання на порушення ч. 1 ст. 1247 ЦК України є неправомірним, оскільки у згаданій правовій нормі не йдеться про необхідність зазначення у заповіті адреси, де складався заповіт. Стаття передбачає зазначення у заповіті місця та дати його складання, що і було зазначено у заповіті. Заповіт, який відмовляється визнавати нотаріус, на думку позивача, складений у повній відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, та відповідних рекомендацій Міністерства юстиції України. Ст. 49 Закону України «Про нотаріат» забороняє нотаріусам безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. В даному випадку нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії безпідставно, оскільки підстави відмови, викладені у постанові, що оскаржується, є надуманими, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконною, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, постановлено:

визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори, , Панашенка Ігоря Петровича № 677/02-14 від 31.05.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії;

зобов`язати державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори, , ОСОБА_4 вирішити питання стосовно видачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 555/2018);

стягнути з Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області, (), що знаходиться за адресою: вул. Будівельників, 15-б, м. Арциз Одеської області на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним рішенням 16 жовтня 2019 року представником Арцизької районної державної нотаріальної контори адвокатом Мхітарян Олександром Сергійовичем було подано апеляційну скаргу на вказане рішення, де із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права ставиться питання про його скасування з подальшим ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги заявлені до особи, чиїх прав та інтерессів стосується предмет спору, без її залучення, а саме державного нотаріуса Панашенка І.П., чим фактично вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_4 дійсно призначений на посаду завідувача Арцизької державної нотаріальної контори згідно наказу Головного управління Юстиції в Одеській області від 30.05.2014 року №871-к, тому слід розрізняти повноваження ОСОБА_4 як державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори від його повноважень як голови цієї державної нотаріальної контори та помилково ототожнювати державного нотаріуса ОСОБА_4 з безпосередньою діяльністю Арцизької державної нотаріальної контори.

Тобто, у даному випадку судом помилково зобов`язано саме державного нотаріуса Панашенка І.П. вирішити питання стосовно передачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 , оскільки останній не є стороною у справі, а дійсним відповідачем є Арцизька районна державна нотаріальна контора.

Щодо порушень норм матеріального права, вказує, що заповіт ОСОБА_5 не містить відомостей передбачених чинним законодавством, порушені вимоги ч.2 ст.1248 ЦК України щодо посвідчення нотаріусом заповіту - прочитання заповідачем вголос заповіту, виготовленого нотаріусом загальноприйнятими технічними засобами.

Отже, державний нотаріус Панашенко І.П., виявивши такі значні порушення, допущені органом місцевого самоврядування при посвідченні заповіту, які не дозволяють встановити дійсність самого волевиявлення особи-заповідача, правомірно прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, позивач умисно не повідомив суд про існування ще одного спадкоємця за ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , яка має право на обовязкову частку в спадщині та між спадкоємцями існує спір щодо поділу спадкового майна.

07 листопада 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 вважає, що прийнятим рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11.09.2019 року зачіпаються її права та законні інтереси процедурі спадкування та оформлення спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_5 .

Також ОСОБА_1 посилається на наступні порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції під час розгляду справи:

-судом не залучено до участі у справі усіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 ;

-судом не залучено в якості належного відповідача (співвідповідача) особу, яка прийняла постанову, що оскаржується - державного нотаріуса;

-судом взагалі не досліджено позовну вимогу про зобов`язання та не зроблено власних висновків, в той час коли вимога позивача задоволена;

-судом не витребувано копію спадкової справи та не встановлено коло осіб, які прийняли спадщину, та права яких може зачіпати скасована постанова нотаріуса.

Також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки зроблено висновок, що державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії позивачу ОСОБА_3 безпідставно.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не дослідив заповіт спадкодавця ОСОБА_5 від 18.01.2016 року на користь позивача ОСОБА_3 на предмет його відповідності нормам і правилам, що регламентують порядок вчинення нотаріальних дій.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

15 листопада 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу Арцизької районної державної нотаріальної контори, відповідно до якого остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що відповідач намагається уникнути відповідальності за порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки державний нотаріус не може бути відповідачем у суді, на відміну від приватного нотаріуса.

Вказує, що вимоги, які висуваються апелянтом до заповіту, висловлені в апеляційній скарзі, є зовсім іншими, ніж ті, які були покладені державним нотаріусом в основу обгрунтування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач наголошує на тому, що в апеляційній скарзі містяться заперечення проти рішення суду, які не були предметом судового розгляду, оскільки не були підставою позову.

13 лютого 2020 року ОСОБА_3 подала до Одеського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якої просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії спадкоємцю за заповітом, не дає підстав вважати, що настали обставини, перераховані у ч. 2 ст. 1223 ЦК України і виникло право на спадкування у спадкоємця за законом відповідної черги.

Правильний спосіб захисту своїх прав, якщо ОСОБА_1 вважає їх порушинеми є подання позову про визнання заповіту недійсним.

Також ОСОБА_3 було подано клопотання про закриття апеляційного провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту її прав.

26 листопада 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 надішла заява, відповідно до якої позивач просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2019 року провадження апеляційною скаргою представника Арцизької районної державної нотаріальної контори адвоката Мхітарян Олександра Сергійовича на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року та додаткове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року, -представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11.09.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії було відкрито.

07 листопада 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі вимог.

03 січня 2020 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій наводить обґрунтування вимог апелянтки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.02.2020 року у складі головуючого судді Князюка О.В., суддів Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П. справу призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року було витребувано з Арцизької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №555/2018).

У судовому засіданні позивач та її представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10), який залишив на ім`я позивача ОСОБА_3 заповіт на все майно, що буде належати йому на день його смерті. Заповіт був складений і посвідчений у селі Долинівка Арцизького району Одеської області 18 січня 2016 року об 11 годині 40 хвилин секретарем виконавчого комітету Долинівської сільської ради Арцизького району Одеської області Колесніковою Юлією Федорівною (а.с. 8, 9).

7 грудня 2018 року за заявою позивача ОСОБА_3 в Арцизькій районній державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 555/2018, номер у спадковому реєстрі 63453674. Спадщина складається з земельних ділянок сільськогосподарського призначення (а.с. 14 - 20).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_3 спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 22). Проте, як видно з постанови державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 31.05.2019 року № 677/02-14, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 7). З приводу відмови державного нотаріуса про вчинення нотаріальної дії, позивач ОСОБА_3 зверталась з відповідними скаргами (а.с. 24 25).

Як вбачається з копії повідомлення Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.07.2019 року, за результатами звернення позивача ОСОБА_3 Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області до державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. буде вжито заходів реагування, передбачених чинним законодавством. Крім того, державному нотаріусу Панашенку І.П. направлено доручення щодо усунення виявлених в ході розгляду звернення помилок в строк до 04.07.2019 року. Додатково повідомлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2019 року № 1087/5 у зв`язку з проведенням камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенка І.П. тимчасово заблоковано доступ на 4 місяці до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 2.7 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини (а.с. 44 46).

Позивач звернулась до державного нотаріуса Панашенко І.П. з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу державним нотаріусом було видано постанову № 677/02-14 від 31.05.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови у постанові значиться те, що у заповіті «не зазначена адреса, де складався заповіт, згідно статті 1247 пункт 1». Далі у постанові є посилання на абз. 6 (у постанові зазначено абз.5) п. 8 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою КМУ від 15.06.1994 р. № 419: якщо заповіт чи довіреність викладено неправильно або неграмотно (чи складено з порушенням вимог законодавства), посадова, службова особа пропонує фізичній особі, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, скласти новий заповіт чи довіреність, у зв`язку з чим державний нотаріус дійшов висновку, що: «Враховуючи, що заповідач (спадкодавець) - померлий ОСОБА_5 - за життя не встиг зробити зазначені вище дії, нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо видати спадкоємцям».

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 50 Закону № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Колегія суддів зазначає, що законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Позивач просила визнати неправомірними дії нотаріуса при відмові у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати приватного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі, подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, де звернула увагу суду, що оскаржуване рішення було ухвалено без залучення до участі у справі всіх сподкоємців та зачіпаються її права та законні інтереси процедурі спадкування та оформлення спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_5 .

Способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке у цій справі оспорюється іншою особою, що є спадкоємцем першої черги за законом - ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Колегія зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 61-61цс18 зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що якщо право позивача оспорюється іншими учасниками конкретних цивільних правовідносин, які вважають, що вчинення чи не вчинення певної нотаріальної дії вплине на їх права та обов`язки, такий спір підлягає розгляду саме між особою, яка безпосередньо брала участь у нотаріальному процесі та особою, яка оспорює права, які виникають на підставі вчинення нотаріальної дії.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі відповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин, суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.

З огляду на зміст, характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи колегія суддів зазначає, що спір у позивача існує з ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду вказаної цивільної справи не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню, дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки нотаріус не є відповідачем у справах, в яких виникають спори між учасниками цивільних відносин, пов`язаних з певною нотаріальною дією.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд за результатами розгляду цивільноїх справи № 325/1141/18, постанова від 28 квітня 2021 року.

З наведених підстав колегія також відхиляє клопотання ОСОБА_3 про закриття апеляційного провадження, яке вмотивовано тим, що ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту її прав. Правильний спосіб захисту своїх прав, якщо ОСОБА_1 вважає їх порушинеми є подання позову про визнання заповіту недійсним.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину

ОСОБА_3 пред`явила позов, в якому, крім вимоги визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявила вимогу щодо зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, щосуд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення вимог ОСОБА_14 про зобов`язання приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Перчук І. М. видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом. З огляду на наведене рішення суду апеляційної інстанції у частині вирішення зазначених позовних вимог підлягає залишенню без змін.

Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід відмовити з вказаної підстави.

Нотаріус вносить відповідну інформацію у Спадковий реєстр на підставі рішення суду про визнання його дій неправомірними чи у зв`язку зі скасуванням судом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника Арцизької районної державної нотаріальної контори адвоката Мхітарян Олександра Сергійовича, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе