Справа № 645/2685/21
Провадження № 2-з/645/122/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Київського міського округу Прокопенко Леся Володимирівна про визнання Договору № 75 РБ про відступлення прав вимоги від 21.10.2020 року недійсним в частині та скасування запису у реєстрі майнових прав,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться вищевказана позовна заява.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просить вжити заходи забезпечення позовушляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти правочини щодо відступлення (відчуження) права вимоги за договором іпотеки № 10/Ф-ІК-406-ZI від 14.02.2008 року що був укладений з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує на те, що позивач в заявленому позові заперечує дійсність переданого права вимоги в том обсязі та розмірі, яка зазначена відповідачами в Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, а саме: в сумі 119984,40 доларів США еквівалент 3404041,42 грн. з яких 72068,73 доларів США заборгованість по тілу кредиту, 47915,67 доларів США заборгованість за відсотками. На підставі укладеного Договору про відступлення права вимоги відповідачем Акціонерним товариством «Універсал Банк» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію змін іпотекодержателя на свою користь, що підтверджується Інформацію довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 248890836 від 18.03.2021 року, згідно якої вбачається, що внесено запис 38871219 (спеціальний розділ) про реєстрацію іпотеки на користь відповідача Акціонерним товариством «Універсал Банк». Таким чином, до зазначеного відповідача з переданим правом вимоги за кредитним договором, перейшло також право вимоги за іпотечним договором № 10/Ф-ІК-406-ZI від 14.02.2008 року, і він як іпотекодержатель із зареєстрованими правами на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в будь який час може задовільнити свої вимоги іпотекодержателя в позасудовому порядку в рахунок погашення боргу в розмірі 119984,40 доларів США еквівалент 3404041,42 грн. в тому числі, але не виключено, шляхом реєстрації права власності за собою або продажу предмета іпотеки третій особі, або передачі права вимоги за іпотечним договором № 10/Ф-ІК-406-ZI від 14.02.2008 року третій особі, тощо.

Позивач посилається на те, що основним завданням цивільно процесуального законодавства є ефективне та своєчасне поновлення порушених прав та інтересів, тому відчуження, передача предмета іпотеки або права вимоги за договором іпотеки в даному випадку унеможливлять або значно ускладнять ефективний захист, порушеного права позивача.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання Договору № 75 РБ про відступлення прав вимоги від 21.10.2020 року недійсним в частині відступлення права вимоги в розмірі 119984,40 дол. США, що еквівалентно 3404041,42 грн. за кредитним договором № 10/Ф-ІК-406 від 14.02.2008 року та договором іпотеки № 10/Ф-ІК-406-ZІ від 14.02.2008 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 18.03.2021 року належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 14.02.2008 року та була передана за іпотечним договором № 10/Ф-ІК-406/Z1 в іпотеку ВАТ «ВТБ БАНК».

Рішення Фрунзенського районного суд м. Харкова від 22 грудня 2010 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2008 року № 10/Ф-ІК-406 у сумі 579813,71 грн.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ Чорного А.В. від 03.07.2015 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованості у розмірі 579813,71 грн.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кочковим В.В. від 30.03.2020 року, звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1

21.10.2020 року між АТ «ВТБ БАНК» та АТ «Універсал Банк»» було укладено договір № 75-РБ про відступлення прав вимоги, згідно якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA - ЕА-2020-08-28-000001-b від 23.09.2020 року.

При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, іпотекодержателем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є Акціонерне товариство «Універсал Банк» на підставі договору № 75 РБ про відступлення прав вимоги виданого 21.10.2020 року, посвідчено приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позовушляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти правочини щодо відступлення (відчуження) права вимоги за договором іпотеки № 10/Ф-ІК-406-ZI від 14.02.2008 року що був укладений з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пп.1,2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Пункт 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд повинен перевірити обґрунтованість доводів заяви щодо можливості та необхідності встановлення таких обтяжень.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями151,152,153 ЦПК України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Разом з тим вжиття заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки ці заходи спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на сторін.

Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом спору, і невжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

П.п. 4.1 п. 4 глави 15 розділу ІІ вказаного Порядку передбачає, що накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову, з яким звернувся до суду позивач, та вважає, що представник позивача довів необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально-правових інтересів позивача та наявність загрози невиконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті та є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що представником позивача не надано суду доказів, підтверджуючих те, що незастосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти правочин щодо відступлення (відчуження) права вимоги за договором іпотеки від 14.02.20008 року, що був укладений з ОСОБА_1 , може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, що запропонований представником позивача спосіб забезпечення позову є співмірною із заявленими вимогам, та не порушує прав відповідачів, тому суд вважає, що заява представника позивача в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Київського міського округу Прокопенко Леся Володимирівна про визнання Договору № 75 РБ про відступлення прав вимоги від 21.10.2020 року недійсним в частині та скасування запису у реєстрі майнових прав шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова) (61000, м. Харків, Гімназійна набережна, 26) - для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О. М. Мартинова