ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21 квітня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/5704/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про відмову від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк Олени Ігорівни про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року,

встановив:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив:

- визнати незаконною бездіяльність приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І. в частині відмови від вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини в межах спадкової справи №20/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3 ;

- зобов`язати приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І. вчинити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , про прийняття спадщини в межах спадкової справи №20/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав до суду апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про закриття провадження у даній справі.

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав до апеляційного суду заяву про відмову від позову та розподіл судових витрат. Заява мотивована тим, що після пред`явлення позову, 22 грудня 2020 року відповідач видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

ОСОБА_1 також повідомив, що наслідки відмови від позову і закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України йому відомі та зрозумілі.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з пунктом четвертим частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України,необхідно прийняти його відмову від позову, визнати рішення суду першої інстанції в цій справі нечинним і закрити провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відмову від позову вбачається, що останній також просив відшкодувати йому понесені ним в суді першої інстанції судові витрати на правничу допомогу та сплату судового збору. ОСОБА_1 обґрунтовував таке клопотання тим, що відповідач після пред`явлення до нього позову задовольнив ці вимоги, тобто виконав вимоги позивача, що є підставою для стягнення з нього таких витрат на користь позивача.

У запереченні на клопотання представника позивача про закриття провадження у справі з підстав задоволення позовних вимог відповідачем та стягнення судових витрат, які останнім також заявлялися в суді першої інстанції, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І. вказувала про те, що відсутні підстави вважати видачу нею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції задоволенням нею вимог позовних вимог відповідача після пред`явлення позову.

Апеляційний суд погоджується із такими аргументами відповідача, з огляду на наступне.

Представником позивача ОСОБА_2 на обґрунтування позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І. в частині відмови від вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину посилався на те, що приватним нотаріусом до звернення позивача до суду із вказаним позовом у липні 2020 року не було вчинено жодних дій спрямованих на одержання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину або винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

При цьому представник позивача посилався як на підтвердження неправомірної бездіяльності приватного нотаріуса щодо видачі нею свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 в досудовому порядку, на наявні в матеріалах справи, заяви та претензію від 26 березня 2019 року, 27 травня 2019 року та 13 січня 2020 року, адресовані ним приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І., які, як вказував ОСОБА_2 , були залишені приватним нотаріусом без належного реагування.

Приватним нотаріусом на спростування таких доводів позивача було надано суду листи № 140/02-14 с/с 20/2018 від 15 квітня 2019 року та № 243/02-14 с/с 20/2018 від 15 квітня 2019 року, з яких вбачається, що відповідачем неодноразово повідомлялося позивача про необхідність особисто з`явитися до нотаріуса для належного оформлення спадщини після смерті батька позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71,72, т.1).

Про вказану обставину нотаріус довів до відома позивача і в повідомленні від 4 жовтня 2018 року у спадковій справі № 534/02-14 с/с 20/18, яке сам же позивач додав до своєї позовної заяви (а.с. 14 т.1).

Відповідно до статті 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Проте ні позивач, ні його представник ОСОБА_2 , який згідно довіреності від 5 листопада 2018 року уповноважений від імені позивача на вчинення дій щодо оформлення спадщини на ОСОБА_1 після смерті його батька ОСОБА_3 , не зверталися до нотаріуса особисто для оформлення такої спадщини. ОСОБА_2 особисто звернувся до нотаріуса із такою заявою лише після звернення до суду із вказаним позовом. Приватним нотаріусом після встановлення особи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину 22 грудня 2020 року, тобто на час розгляду такої справи в суді.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що дії відповідача щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину здійснені нею на задоволення вимог позивача, враховуючи те, що приватний нотаріус у такому випадку діяла лише у відповідності до вимог закону, які передбачають, що нотаріус видає свідоцтво про право на спадкове майно за умови особистого звернення до неї спадкоємця, який має право на спадщину або його уповноваженого представника.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених частиною третьою статті 142 ЦПК України для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу та сплату судового збору.

21 квітня 2021 року Бошелюк Ю.М., яка діє в інтересах приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І., звернулася до суду із клопотанням про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 10 215 гривень.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаного клопотання, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою на підтвердження її витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 10 215 гривень було надано додаток № 2 від 15 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 10 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Бошелюк Ю.М.; акт надання послуг від 20 квітня 2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 15 квітня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_5 за надані нею послуги грошові кошти в сумі 10 215 гривень.

В акті надання послуг від 20 квітня 2021 року зазначено, що адвокатом Бошелюк Ю.М. надавалася ОСОБА_4 наступна професійна правнича допомога, а саме ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції, на яку адвокат витратила 1 годину, вартість послуги 1135 гривень, участь у судовому розгляді справи у суді апеляційної інстанції, на яку адвокат витратила 1 годину, вартість послуги 1135 гривень, складання відзиву на апеляційну скаргу, на що адвокат витратила 5 годин, вартість послуги 5675 гривень, складання процесуальних документів по справі, на що адвокат витратила 1 годину, вартість послуги 1135 гривень та підготовка копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, на що адвокат витратила 1 годину, вартість послуги 1135 гривень.

Разом з тим, з журналу судового засідання від 21 квітня 2021 року вбачається, що адвокат Бошелюк Ю.М. брала участь у судовому засіданні апеляційного суду, яке тривало 20 хвилин.

Отже, посилання заявника на те, що адвокат Бошелюк Ю.М. витратила одну годину часу на представництво клієнта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, як зазначено в акті надання послуг від 20 квітня 2021 року, є помилковим.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк О.І. підлягає стягненню 9 458 витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги (1135+(1135:60х20)+5675+1135+1135=9458).

Керуючись статтями 49, 142, 206, 255, 373, 377 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , від позову до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк Олени Ігорівни про зобов`язання вчинити дії.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк Олени Ігорівни про зобов`язання вчинити дії закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холоменюк Олени Ігорівни 9 458 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 22 квітня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна