Справа № 740/5552/21
Провадження № 2/740/1459/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

07 жовтня 2021 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г., ознайомившиь з позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Паритет» про стягнення заборгованості по сплаті середньомісячного заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по недоплаченому середньомісячному заробітку за період з 31 січня 2020 року по 30 червня 2021 року у сумі 96 813, 20 грн.

Згідно положень ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Убачається, що у порушенням вказаної вище норми цивільного процесуального закону, заявляючи вимогу про стягнення недоплаченого середньомісячного заробітку, позивачем вказано період, від якої слід відраховувати початок виникнення заборгованості, а саме з 31 січня 2020 року. При цьому, позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті середньомісячного заробітку за період з січня 2020 року по червень 2021 року.

Слід зазначити, що зазначений позивачем період охоплює період, який був предметом розгляду під час вирішення цивільної справи №740/3973/20.

Так, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» задоволено та стягнуто з ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство Паритет-К» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2020 по 01.12.2020 у сумі 29 720 грн 60 коп. Вказане рішення набуло законної сили 05.01.2021.

Крім того, позивачем не надано належного обгрунтованого, детального розрахунку заборгованості з посиланням на докази, якими підтверджується саме вказана сума боргу.

Наданий позивачем «Розрахунок заборгованості відповідача по сплаті середньомісячного заробітку» на суму 96 813,22 грн, по своїй суті не є детальним розрахунком заборгованості, оскільки не містить інформацію про підстави виникнення такого боргу відповідача.

Також, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів мають відповідну грошову оцінку, слід зазначити ціну позову в цій частині (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.1 частини1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається - сумою, яка стягується.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, позовну заяву відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Паритет» про стягнення заборгованості по сплаті середньомісячного заробітку залишити без руху, про що повідомити позивача, надавши йому строк сім днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала негайно набирає законної сили і не може бути оскаржена у апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Т.Ковальова