РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права приватної власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 104,6 кв.м та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності - по 1/10 частки кожному на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 104,6 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі та відповідач являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 загальною площею 104,6 кв.м.

Так, сумарна частка ОСОБА_1 у праві власності на вказану квартиру становить 1/2 (1/5+1/5+1/10), частка ОСОБА_2 становить 1/5, а ОСОБА_3 належить 1/5.

Згідно звіту про незалежну оцінку об`єкта - 3-х кімнатної квартири, загальною площею 104,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого 05.05.2021 ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1 442 000,00 грн., в тому числі вартість 1/5 частки цієї квартири становить 288 400,00 грн.

Позивачі мають намір викупити частку відповідача. Відповідач не заперечує щодо продажу своєї частки, та наперед отримала за неї грошові кошти, що підтверджується укладеним 06.05.2021 договором завдатку, однак ухиляється від укладення договору купівлі-продажу.

В даному випадку належна відповідачу частка в спільному майні не може бути виділеною в натурі, так як квартира має один вхід, одні інженерні мережі та засоби обліку, що унеможливлює її поділ із збереженням придатності для використання за цільовим призначенням. Крім цього, відповідач не заперечує щодо відчуження своєї частки.

Спільно володіти зазначеною квартирою також неможливо, оскільки відповідач ухиляється від несення витрат на її утримання, здійснення ремонту та сплати комунальних платежів.

Припинення частки відповідача на вказану квартиру не завдасть йому істотної шкоди, оскільки частка відповідача (1/5) у порівнянні із сумарним розміром часток позивачів є незначною, при цьому відповідач нею не користується та уникає виконанню обов`яків, які через неї виникають.

На підставі вищевикладеного, просять позов задоволити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що вона та позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , оскільки сумарна частка у праві власності ОСОБА_1 становить 1/2 (1/5+1/5+1/10), частка ОСОБА_2 становить 1/5, а ОСОБА_3 належить 1/5.

Станом на даний час у вказаній квартирі проживають тільки позивачі. Відповідач тривалий час проживає в будинку АДРЕСА_3 .

Так, між позивачами та відповідачем 06.05.2021 було укладено договір завдатку, за яким відповідач мала продати належну їй частку у праві власності на квартиру. Виходячи з ринкової вартості квартири, яка вказана у звіті про незалежну оцінку майна у сумі 1 442 000,00 грн., відповідач запропонувала позивачам наперед оплатити їй 1/5 частину від зазначеної суми, тобто 288 400,00 грн. Після деяких суперечок відносно покращень квартири, позивачі все ж погодилися та оплатили відповідачу 288 400,00 грн., взамін на що відповідач віддала позивачам ключі від квартири та повідомила, що немає ніяких претензій щодо частки квартири.

Після цього, позивачі тривалий час вимагають у відповідача щоб та продала їм свою частку в квартирі, знайшла нотаріуса, оформила відповідні документи.

Відповідач з цього приводу повідомляє, що не зобов`язана цього робити. Як уже зазначалося між сторонами була досягнута домовленість, відповідач отримала в позивачів грошові кошти за належну їй частку в квартирі, віддала ключі та всі документи, а позивачі повідомили, що не мають претензій до відповідача.

Таким чином, відповідач фактично не заперечує щодо заявлених позивачами вимог, оскільки згідно досягнутої домовленості уступила позивачам право володіння та користування її часткою у квартирі. Вчинення інших дій, зокрема пошук нотаріуса, здійснення оцінки майна, тощо, відповідач позивачам не обіцяла, відповідно немає наміру цього робити.

Розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Позивачами подано відповідь на відзив, у якій позивачі зазначають, що для переходу (відступлення) частки у праві власності на нерухоме майно, співвласникові необхідно вчинити відповідні, передбачені чинним законодавством дії, зокрема, укласти з набувачами такого майна нотаріально-посвідчений договір.

В іншому випадку, отримавши грошові кошти за майно та ухилившись від відчуження такого майна у встановленому законом порядку, власник майна порушує право власності осіб, від яких отримав обумовлені кошти за продаж такого майна.

Також позивачі наголошують, що відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Зазначають, що належна відповідачу частка в спільному майні не може бути виділеною в натурі, так як квартира має один вхід, одні інженерні мережі та засоби обліку, що унеможливлює його поділ з збереження придатності для використання за цільовим призначенням.

Відповідач не наполягає на виділенні його частки.

Спільно володіти зазначеною квартирою також неможливо, оскільки відповідач не несе жодних витрат на її утримання та визнає цей факт.

Припинення частки відповідача на зазначену квартиру не завдасть її істотної шкоди, оскільки частка відповідача у порівнянні з частками позивачів є незначною, при цьому відповідач нею не користується та визнає, що залишив таку позивачам після отримання за неї грошової компенсації.

Покликаючись на оголошення на усій території України карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, просять справу розглядати без їхньої участі. Позов підтримують та просять задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись положеннями ст. 211 ЦПК України, суд розглянув справу без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено, що позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_3 , являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 загальною площею 104,6 кв.м.

Так, сумарна частка ОСОБА_1 у праві власності на вказану квартиру становить 1/2 (1/5+1/5+1/10), частка ОСОБА_2 становить 1/5, а ОСОБА_3 належить 1/5.

За даними технічного паспорта на приватизовану квартиру, виданого 07.06.2004 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, вона складається з 3-ох кімнат, житловою площею 54,3 кв.м., загальною площею 104,6 кв.м. та має один вхід.

Згідно звіту про незалежну оцінку об`єкта - 3-х кімнатної квартири, загальною площею 104,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого 05.05.2021 ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1 442 000,00 грн., в тому числі вартість 1/5 частки цієї квартири становить 288 400,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як випливає з обставин справи частки сторін є визначені.

Згідно ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Як випливає з пояснень сторін, зазначеною квартирою користуються тільки позивачі. Долученими до справи квитанціями та фіскальними чеками підтверджується факт несення позивачами витрат на утримання квартири.

Сторонами також підтверджується факт оплати позивачами відповідачеві 288 400,00 грн., що становить 1/5 частину вартості квартири, в якості оплати за відчуження 1/5 частини квартири. Однак відповідач не відчужила позивачам свою частку в спірній квартирі, та зазначає, що не зобов`язана вчиняти такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Як випливає з обставин справи сторони не заявляють вимог щодо поділу спірної квартири.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В матеріалах справи відсутні дані щодо можливості поділу між співвласниками зазначеної вище квартири чи виділу відповідачеві належної йому частки.

Суд також приходить до висновку про неможливість спільного володіння сторонами спірною квартирою, оскільки відповідач у такій квартирі не проживає та не бере участі у витратах на її утримання, хоча зобов`язаний це робити в силу вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України.

Припинення частки відповідача на зазначену квартиру не завдасть йому істотної шкоди, оскільки відповідачем добровільно за погодженням з позивачами отримано від них грошову компенсацію за свою частку в квартирі, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України - суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач отримала в позивачів грошову компенсацію вартості своєї частки, однак ухиляється від оформлення відповідного правочину щодо переходу права власності.

Верховний Суд України в постанові від 17.07.2014 по справі №6-68цс14 зазначив, що відповідно до п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Суд звертає увагу, що чинним цивільним законодавством встановлено особливий механізм переходу права власності на нерухоме майно.

Так, згідно ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно, недопустимим є укладення угод щодо відчуження нерухомого майна в усній формі без їх нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Частиною ч. 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відтак, не дивлячись на припинення частки відповідача у спірній квартирі, право власності на таку автоматично у позивачів не виникає. Разом з цим, припинення частки є оплатним та здійснюється за рахунок позивачів. Відповідно, позивачі являються набувачами частки відповідача.

Як уже було зазначено, чинним цивільним законодавством встановлено особливий правовий режим нерухомо майна, згідно якого всі права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність одночасно з припиненням частки відповідача у спільній частковій власності, визнати право власності на таку за позивачами.

Враховуючи, що позивачі просять суд визнати їх співвласниками квартири у рівних частках, суд не вбачає підстав та необхідності у відступі від рівності часток учасників та вважає, що за позивачами слід визнати право спільної часткової власності - по 1/10 частки кожному на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи зазначені позивачами причини подання позову, керуючись положеннями діючого законодавства України, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги позивачів повністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265 ЦПК України -

Вирішив:

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 104,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 41850117).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право спільної часткової власності - по 1/10 частки кожному на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 104,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , іпн - НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , іпн - НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , іпн - НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Ванівський Ю.М.