2-6656/02
4-с/465/40/21
У Х В А Л А

судового засідання

28.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова,

у складі

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 , на бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_1 , на бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка мотивована тим, що 23.10.2020 р. ухвалою Франківського районного суду м. Львова (суддя Ванівський Ю.М.) було скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2002 року у справі № 2-6656/02, а саме - квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 224168152, з-під усіх арештів та обтяжень, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

ОСОБА_1 було скеровано до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вищезазначену ухвалу суду з додатками та 26.11.2020р. отримано відповідь державного виконавця Калинець Х.Р., що матеріали виконавчого провадження є знищеними у відповідності до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби…

Відтак, скаржницею було повторно скеровано наручно заяву з проханням зняти арешт з майна. 04.12.2020 р. остання отримала чергову відповідь, де виконавець Калинець Х.Р., зазначає, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні обтяження щодо накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповіді також вказується, що у Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відсутні дані щодо накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, накладений арешту на вищевказану квартиру не знятий.

На підставі вищевикладеного, просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні представник скаржниці просила скаргу задоволити.

Державний виконавець на розгляд скарги не з`явилася про причини неявки суду не повідомила, однак, відповідно до ст. 450 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши думку представника скаржниці та дослідивши матеріали скарги, встановивши її дійсні обставини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова (суддя Ванівський Ю.М.) було скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2002 року у справі № 2-6656/02, а саме - квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 224168152, з-під усіх арештів та обтяжень, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.13 Закону України «Про державну виконавчу службу» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цими Законами

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.4 п.6 цього ж закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Частина 1 ст. 74 закону зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У постанові пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» надалі « постанова» у п.1 зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У п.4 даної постанови зазначено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 7 постанови - Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.5 ст.74 вищезгаданого закону - рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 16 згаданої постанови зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи, що строк на оскарження є пропущеним, а саме з причин: термін поштового відправлення відповіді виконавчої служби, час звернення до нотаріуса, отримання відповіді витягу з реєстру, а також беручи до уваги карантинні заходи, суд приходить до переконання про поновлення пропущеного строку.

Так як арешт на вищевказану квартиру державний виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Калинець Х.Р., що вбачається із відповідей останньої, суд з метою відновлення порушеного права скаржниці, приходить до переконання про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 260,447 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Зобов`язати державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Калинець Х.Р. зняти арешт з майна , накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2002 року у справі № 2-6656/02 - квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 224168152, з-під усіх арештів та обтяжень, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя Ванівський Ю.М.