СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/284/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Українська будівельна компанія» про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя, а саме просить суд визнати спільним майном подружжя майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , визнати у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частці майнових прав на спірну квартиру.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 р. визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О.

Справу передано судді 15.07.2021 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.10.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, яка передана судді 05.10.2021 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у доступі до спірного майна подружжя, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення сигналізації без відома відповідача, а тому просить суд зобов`язати ОСОБА_3 надати доступ ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

05.10.2020 року через канцелярію суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про долучення до заяви про забезпечення позову квитанції про сплату судового збору.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (частина 2 статті 149 Кодексу).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною 1 статті 150 ЦПК передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя цієї статті).

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Заходи забезпечення позову застосовуються виключно з метою гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, як роз`яснено Верховним Судом України у пункті 10 указаної Постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відповідач фактично не позбавлений користуватись спірним майном за винятком відчуження такого.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований на захист прав та інтересів саме позивача, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили, а отже не може перешкоджати реалізації його прав.

Зазначене узгоджується з висновками висловленими в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 1512/3763/2012.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить суд визнати спільним майном подружжя майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , визнати у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частці майнових прав на спірну квартиру.

ОСОБА_1 не зверталась до суду з зустрічним позовом щодо поділу майна подружжя.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про можливі недобросовісні дії позивача та наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, суддя вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки подана відповідачем у справі та застосування таких заходів не направлено на захист прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 49, 81, 89, 149-153 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб