Справа № 183/6398/20
№ 2/183/1530/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и в:

19 листопада 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просили суд стягнути заборгованість за кредитом спадкодавця у розмірі 7415,05 грн., та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2009 року до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, звернувся ОСОБА_4 , у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та тарифами банку складає відповідний договір про надання банківських послуг. На підставі договору був відкритий картковий рахунок з кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. За життя позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим на момент його смерті утворилася заборгованість у сумі 7415,05 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7 301,32 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 113,73 грн.

Позивач зазначає, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_4 , оскільки проживали з ним на момент смерті, та вважаються такими, що прийняли спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України.

На виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України банк направив претензію кредитора до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, а 24.04.2020 року була отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались та спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена на підставі вказаної претензії.

Крім того, 12.06.2020 року до спадкоємців боржника було направлено лист-претензію, проте заборгованість спадкоємцями не погашено.

Оскільки відповідачі не відмовилися від прийняття спадщини, та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка становить 7415,05 грн., та складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7 301,32 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 113,73 грн.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 зазначила, що позов не визнає, оскільки вважає, що позивачем не надано жодного доказу спільного проживання та ведення спільного господарства, факт спільної реєстрації не є фактом прийняття спадщини, не надано доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , зазначив, що власником нерухомого майна, в якому був зареєстрований померлий ОСОБА_4 , а також вся сім`я, був ОСОБА_3 , який є відповідачем у справі та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Тобто померлий за життя не мав майна, яке належало йому на праві власності (а.с.83-86).

Аналогічні доводи та докази були надані відповідачем ОСОБА_2 у своєму відзиві (а.с. 98-104).

У відповіді на відзив позивач наполягав на стягненні боргу зі спадкоємців, вважають, що відповідачі мали можливість протягом строк, встановленого ст.. 1270 ЦК України, подати заяву про відмову від прийняття спадщини, а інакше, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, - вони вважаються такими, що прийняли спадщину (а.с. 86-90).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1507 (а.с. 65-66).

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір без номеру від 21.08.2009 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Вказаний договір складається із заяви позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та тарифами (а.с. 25-34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.41).

В порядку ст. 1281 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» 10.04.2020 року направило претензію кредитора до Новомосковської районної державної нотаріальної контори (а.с.43-44).

24.04.2020 року позивачем отримана відповідь Новомосковської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , була заведена на підставі претензії, претензію кредитора долучено до спадкової справи, спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с.45).

12.6.2020 року позивач направив на ім`я відповідачів, як спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , листи-претензії про обов`язок сплати заборгованості перед банком в розмірі 7415,05 грн. (а.с.4-52).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.91) та довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 3240 від 18.12.2020 року (а.с.64).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 , Новомосковською державною нотаріальною конторою, за заявою кредитора, було заведено спадкову справу №80/2020 (а.с. 71-81). З копії спадкової справи не вбачається спадкоємців, які б прийняли спадщину.

Матеріали справи дійсно містять дані про те, що ОСОБА_4 на момент своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36-40).

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:

по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;

по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Повне найменування сторін:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.