Ухвала

13 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 361/5753/20

провадження № 22-ц/824/15499/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Дата складання повного тексту рішення не зазначена.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 11 жовтня 2021 року представник позивача звернувся безпосередньо до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Безпосередньо в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення був опублікований в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15 вересня 2021 року, з яким представник позивача ознайомився лише 20 вересня 2021.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає про необхідність звільнити позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що судовий збір,який підлягає сплаті, перевищує 5% річного доходу позивача за 2020 рік.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, позивачем на підтвердження скрутного майнового стану, який перешкоджає їй сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, надано лише довідку з Головного управління ПФУ Київської області. Проте, позивачем не надано відомостей з Державної фіскальної служби України щодо її сукупного доходу за попередній календарний рік, доказів відсутності рахунків у банках, рухомого та нерухомого майна.

Таким чином, дослідивши додані відповідачем докази, суд доходить висновку, що доводи, наведені апелянтом, не дають підстав для задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору та розстрочення сплати такого за подання апеляційної скарги, оскільки на їх підтвердження не надано належних доказів, зокрема відомостей про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік з Державної фіскальної служби України, інформації щодо наявності у позивача рахунків у банках, рухомого та нерухомого майна, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Отже, оскільки представник позивача не додає до апеляційної скарги доказів на підтвердження поважності підстав звільнення від сплати судового збору, Київський апеляційний суд наразі позбавлений можливості дослідити матеріали даної цивільної справи на наявність таких доказів, оскільки справа № 361/5753/20 перебуває у процесу витребування з Броварського міськрайонного суду Київської області.

У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу апеляційного суду докази на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору або оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 13 листопада 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду доказів неможливості сплатити судовий збір або оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець