Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Стародуба В.В.,

представника позивача - адвоката Волощука В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайворон померла мати позивача - ОСОБА_3 .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом є діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає.

З метою оформлення права на спадковий будинок, позивач звернувся в Гайворонську районну державну нотаріальну контору, однак останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що спадщина прийнята одноособово та в нього відсутні докази фактичного вступу в управління та заволодіння спадковим майном.

Позивач вказує, що прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки він здійснював поховання матері, доглядав за будинком та прибудинковою територією, вів домогосподарство, яке залишилося після смерті матері, а саме утримував птицю, заволодів документами на спадкове майно, які в подальшому передав відповідачу для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно в рівних долях, тобто по 1/2 частині.

Крім того в свідоцтві про народження позивача вказано в графі відомості про матір « ОСОБА_3 », а свідоцтво про смерть видано на ім`я « ОСОБА_3 ». Дані розбіжності виникли не вірним написанням по-батькові матері позивача, оскільки в селі весь час батька спадкодавця називали ОСОБА_5 , хоча згідно відомостей про паспорт громадянина, останній зазначений як ОСОБА_5 , а тому при видачі свідоцтва про народження позивача зазначили зі слів ОСОБА_3 .

Дані юридичні факти тягнуть за собою для позивача юридичний наслідок, а саме право на спадкування за законом на рівні першої черги.

03.04.2019 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , спадщина на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво видане державним нотаріусом Гайворонської РДНК спадкова справа №83/2019.

Відповідач при оформленні правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріуса не повідомила про наявність іншого спадкоємця першої черги та про те, що останній прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, чим порушила останнього право на спадщину.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт вступу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в управління спадковим майном, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.04.2019 року, що видане держаним нотаріусом Гайворонської районної державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа №83/2019 зареєстровано в реєстрі за №421 та судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Під час підготовчого провадження подала до суду відзив в якому заявлений позов не визнала повністю, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживала по сусідству з покійною ОСОБА_3 , остання є матір`ю позивача. У позивача є ще сестра ОСОБА_2 відповідач по справі. Після смерті матері, позивач обробляв город та робив ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що померла ОСОБА_3 є матір`ю позивача. Позивач після смерті матері, допомагав батьку вести господарство. На другий день після поховання матері позивача, заїхав до останнього. Там була сестра позивача, яка попросила в того похоронку матері, щоб зняти кошти.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 . Вказала, що поховання матері здійснював позивач. Після смерті матері, позивач ремонтував будинок, доглядав город.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 83/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайворон померла ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 26.10.1998 року було зроблено відповідний актовий запис №207, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом № 3528 від 02.01.1992 року про право особистої власності на житловий будинок, архівною довідкою КП «БМБТІ» № 534 від 12.12.2018 року, перенумерація спірного будинку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою №2972 від 08.08.2018 року Гайворонської міської ради та АДРЕСА_1 підтверджується розпорядженням міського голови №35-р від 19.02.2016 року, які досліджені в судовому засіданні та знаходяться в матеріалах спадкової справи № 83/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В позові позивач зазначає, що з метою оформлення права на спадковий будинок, він звернувся в Гайворонську районну державну нотаріальну контору, однак останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що спадщина прийнята одноособово та в нього відсутні докази фактичного вступу в управління та заволодіння спадковим майном, проте постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії суду не надав і в матеріалах цивільної справи та матеріалах спадкової справи № 83/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 така відсутня.

Факт прийняття ОСОБА_2 спадщини в порядку, встановленому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, який був чинним на час її відкриття 25.10.1998 року після смерті ОСОБА_3 підтверджується заявою про прийняття спадщини, яка оглянута в судовому засіданні та знаходиться в матеріалах спадкової справи № 83/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що будь-яка інформація на померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутня.

03.04.2019 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , спадщина на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво видане державним нотаріусом Гайворонської РДНК спадкова справа №83/2019 (а.с. 14).

В свідоцтві про народження позивача вказано в графі відомості про матір « ОСОБА_3 », а свідоцтво про смерть видано на ім`я « ОСОБА_3 » (а.с. 11-12).

Позивач в позовній заяві зазначив, що він прийняв спадщину, оскільки доглядав за будинком та прибудинковою територією, вів домогосподарство.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними; якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємиць має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Провівши судовий розгляд по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

При цьому у своїх показах свідки будь-яких достатніх обставин на підтвердження факту вступу в управління спадковим майном суду не повідомили. Зокрема факт обробітку земельної ділянки по місцю проживання покійної ОСОБА_3 , не свідчить про вступ в управління спадковим майном, оскільки позивачу зазначена земельна ділянка була передана для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради № 99 від 17.03.1994 року (а.с. 15). Факт поховання матері, отримання свідоцтва про її смерть та подальшої допомоги батьку - ОСОБА_8 , в утриманні та догляді за домоволодінням, суд також не вважає вступом в управління спадковим майном.

Тому, суд не вважає доведеним факт вступу позивача в управління спадковим майном та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тому, до даних правовідносин належить застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У п. 3.3, 3.4 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину, схвалені рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Позивач не надав до суду жодних доказів того, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Звертаючись до суду позивач зазначив, що він прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки здійснював поховання матері, доглядав за будинком та прибудинковою територією, вів домогосподарство, яке залишилося після смерті матері та заволодів документами на спадкове майно, які в подальшому передав відповідачу для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно в рівних долях, тобто по 1/2 частині.

За таких обставин суд вважає, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили про факт вступу ним у володіння спадковим майном, а саме заволодіння документами на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , а відтак встановити цей факт неможливо.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2019 року виданого держаним нотаріусом Гайворонської районної державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа №83/2019 зареєстровано в реєстрі за №421, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Положеннями ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Будь-яких фактичних обставин, які б свідчили, про те що, при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , були порушені вимоги діючого законодавства судом не встановлено, тобто заявлені вимоги в цій частині є недоведеними.

Щодо позовних вимог про встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині позову, оскільки цей факт не породить для позивача юридичні наслідки - право на спадщину, оскільки він її не прийняв, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, а інших юридичних наслідків для встановлення цього факту позивач не зазначив.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, і судом не може бути застосовано до спірних правовідносин наслідки пропуску позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки позов є не доведеним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (вказаний висновок узгоджується Постановою Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ст. ст. 524, 527, 534, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та встановлення фактів, що мають юридичне значення - відмовити повністю.

Судові витрати понесені сторонами залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 13.04.2021