Справа № 307/2029/21
Провадження № 2/307/547/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивач пред`явила позов до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що 02.03.2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тячівського районного суду від 06 червня 2018 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття. На даний час неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні та вихованні. Відповідач офіційно не працевлаштований, періодично їздить на заробітки, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають.

Тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2010 року та стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 2300 гривень на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але подали суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем розірвали шлюб 02.03.2010 р.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають на повному утриманні та вихованні у позивачки.

Рішенням Тячівського районного суду від 06 червня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1200 гривень на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Позивачка разом з дітьми проживає у будинку батьків, які є інвалідами, і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільна дитина перебуває на утриманні позивача та потребують матеріального забезпечення, відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має.

За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 1921 грн, з 1 липня 2013 грн, з 1 грудня 2100 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 грн, з 1 липня 2510 грн, з 1 грудня 2618 грн.

На момент ухвалення рішення суду від 06.06.2018 року про стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» було установлено у 2018 р. прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень та від 6 до 18 років становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 1921 грн, з 1 липня 2013 грн, з 1 грудня 2100 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 грн, з 1 липня 2510 грн, з 1 грудня 2618 грн.

Також, суд вважає, що з часу ухвалення судом вказаного рішення сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому є підстави для задоволення позову.

При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини суд враховує майновий стан позивачки, майновий стан відповідача, відстуність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 7.10.2015 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2018 року в справі № 307/1420/17 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1500 гривень на кожного щомісячно і до їх повноліття, з моменту набрання рішенням законної сили.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2300 грн. на кожну дитину щомісячно на їх утримання позивач суду не надала, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог щодо слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень 00 копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 89, 206, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-184, 191, 192 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які визначені рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2018 року в справі № 307/1420/17 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1500 гривень на кожного щомісячно і до їх повноліття, з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: В.В. Чопик