Справа № 309/2307/21
Провадження № 2/309/594/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.

за участю секретаря судового засідання: Губаль Г.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб, який наразі розірвано. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює за кордоном у Чеській республіці та отримує значний дохід.

Посилаючись на викладене просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 просить позов задовольнити частково та стягувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Посилається на те, що твердження позивача про отримання відповідачем значних доходів у Чеській Республіці нічим не доведено. Вказує, що відповідач немає постійної роботи та будь-якої професії, а тому стягнення аліментів у такому розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище.

У відповіді на відзив представник позивача Томищ М.С. просить позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Вказує на безпідставність твердження відповідача про відсутність у нього роботи, оскільки це спростовується копією трудової угоди з перекладом та довідкою про доходи. Розмір доходу відповідача складає близько 16800 Чеських крон, що еквівалентно 21 000 грн. Вважає, що жодних підстав для визначення аліментів у мінімальному розмірі, як про це просить відповідач, немає. Також позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн, які слід стягнути з відповідача. Окрім того просить поновити та продовжити строк для подання відповіді на відзив, оскільки у зв`язку з вихідними 18-19 вересня було недостатньо часу для підготовки відповіді на відзив, збирання доказів та виготовлення перекладу.

У запереченні представник відповідача ОСОБА_1 просить відмовити у приєднанні до справи відповіді на відзив ОСОБА_2 , позов задовольнити частково та стягувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В обґрунтування посилається на те, що відповідь на відзив не відповідає приписам ст. 179 ЦПК України, оскільки не містить відомостей щодо місця проживання, поштового індексу , РНОКПП позивачки, а також РНОКПП відповідача. Вказує, що відповідь на відзив подано з пропуском строку, визначеного ухвалою Хустського районного суду від 17.08.2021 року. Також не слід приймати до уваги долучені до відповіді на відзив докази (трудову угоди, довідку про доходи), оскільки такі докази подані з пропуском строку встановленого ст. 83 ЦПК України. Також вважає, що долучені докази жодним чином не вказують про рівень доходів відповідача на день розгляду справи. Щодо витрат на правову допомогу, то позовна заява подана без зазначення у ній представництва адвокатом, і не можливо встановити, що таку готував представник.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, від представника Томищ М. , надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 просив позов задовольнити частково та стягувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В обґрунтування посилається на обставини викладені ним у відзиві та запереченні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2014 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано згідно рішення Хустського районного суду від 10.11.2020 (а.с.4, 5).

Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), яка знаходяться на повному утриманні ОСОБА_2 (а.с.6).

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановленопрожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 роківз липня 2021 року у розмірі2510 грн.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки на теперішній час неповнолітня дочка постійно проживає разом з позивачем , суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До відповіді на відзив позивачем долучено документи з Чеської Республіки із здійсненим перекладом на українську мову, з яких слідує, що відповідач ОСОБА_3 працює в Чеській Республіці за трудовою угодою.

Так, згідно Довідки про заробітну плати від 05.09.2018 року, виданою ТОВ «ЕДЕЛВЕЛЛА БРЕВЕРІ», працівнику ОСОБА_3 був присвоєний починаючи з 06.09.2018 року тариф з виплати заробітної плати у розмірі 14 900 Чеських крон. Нарахування заробітної плати стає невід`ємною частиною трудового договору від 05.09.2018.

Згідно Додатку №1 до трудового договору від 05.09.2018 року, укладеного між ТОВ «ЕДЕЛВЕЛЛА БРЕВЕРІ» та працівником ОСОБА_3 , датованого 05.05.2020, трудові відносини продовжено до 30.06.2022 року.

Згідно Довідки про заробітну плати від 30.12.2020 року, виданою ТОВ «ЕДЕЛВЕЛЛА БРЕВЕРІ», працівнику ОСОБА_3 був присвоєний починаючи з 01.01.2021 року тариф з виплати заробітної плати у розмірі 16 800 Чеських крон. Нарахування заробітної плати стає невід`ємною частиною трудового договору від 05.09.2018.

Даючи оцінку всім доводам представника відповідача щодо неможливості прийняття до уваги відповіді на відзив позивача та долучених до ного документів, суд зазначає наступне.

Так, щодо невідповідності відповіді на відзив вимогам ст. 179 ЦПК України через відсутність у ньому відомостей щодо місця проживання, поштового індексу , РНОКПП позивачки, а також РНОКПП відповідача, то слід зазначити, що відповідні відомості зазначено позивачем у позовній заяві, а тому неприйняття відповіді на відзив з таких підстав буде надмірним формалізмом, що недопустимо.

Стосовно строку подання відповіді на відзив, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Хустського районного суду від 17.08.2021 року надано позивачу право подати відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання ним відзиву. Відзив позивачем отримано 16.09.2021 року, а відповідь на відзив подано 23.09.2021 року, тобто на 7 день з моменту отримання. Водночас, у відповіді на відзив міститься клопотання про продовження строку позивач для його подання у зв`язку з тим, що через з вихідні 18-19 вересня було недостатньо часу для підготовки відповіді на відзив, збирання доказів та виготовлення перекладу. Суд, вважає, що обставини наведені представником позивача у відповіді на відзив свідчать про поважність попуску ним строку для подання такої заяви. Зокрема, дійсно переклад документів долучених до відповіді на відзив з чеської мови на українську здійснено 21.09.2021 року, тобто в останній день строку подання відповіді на відзив, що значно утруднювало складання такого документу та подання його в цей же день. З врахуванням наведеного та зважаючи на те, що пропуск строку для подання відповіді на відзив є незначним, суд вважає за можливе продовжити позивачу строк для подання відповіді на відзив у відповідності до ст. 127 ЦПК України.

Щодо прийняття до уваги доказів долучених до відповіді на відзив, то суд зазначає, що такі докази надані позивачкою саме у зв`язку із категоричним заперечення відповідача обставин щодо його роботи у Чеській Республіці та отримання ним значного доходу, які були наведені у відзиві, а отже долучення таких доказів позивачем до відповіді на відзив є допустимими, у зв`язку з чим суд їх приймає та надає їм оцінку.

При цьому суд вважає недоречним твердження представника відповідача про те, що такі докази не підтверджують його рівень доходів станом на день розгляду справи, оскільки Згідно Додатку №1 до трудового договору трудові відносини з ОСОБА_3 продовжено до 30.06.2022 року, і доказів дострокового розірвання такого трудового договору матеріали справи не містять.

Отже встановленим є факт офіційного працевлаштування відповідача у Чеській республіці та отримання ним доход у розмірі 16 800 Чеських крон, що еквівалентно близько 21 000 грн.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, офіційно працевлаштованим із хорошою заробітною платою, таспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини .

Суд визначає розмір аліментів у сумі 3200 грн. щомісячно надитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитинуі відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі.Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини.

З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3200 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Відтак позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається,18.06.2021 року між адвокатом Томищ М.С. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу та захист інтересів під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. У розрахунку про розмір судових витрат від 23.09.2021 року деталізовано вартість наданих послуг на загальну суму 5000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 23.09.2021 року ОСОБА_2 сплатила адвокату Томищ М.С.5000 грн. А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс позивач ОСОБА_2 у даній справі є саме 5000 грн. При цьому адвокатом Томищ М.С. надавалася відповідна правова допомога, яка полягала у написанні позову та відповіді на відзиву. Суд відхиляєпосилання представника відповідача на те, що оскільки у позовній заяві не вказано щодо представництва адвокатом, то неможна встановити, що дану позовну заяву готував представник, оскільки договір про надання правової допомоги укладено ще до складання позовної заяви та пред`явлення позову, у договорі чітко вказано, що такий укладено для представництва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, а у самій позовній заяві містяться відомості щодо орієнтованого розрахунку очікуваних витрат на вартість послуг адвоката. Відтак не спростованими є відомості про те, що позовну заяву складав також представник позивача, а відсутність у позовній заяві відомостей про представника само по собі не спростовує дану обставину.

Відтак судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. понесені позивачем слід стягнути з відповідача.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141,258, 259, 263-265,354 ЦПК України, ст.ст. 180-184,Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ,місце проживання АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень на дитину щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 08 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11жовтня 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.