ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Чернівці

Справа № 718/700/21

Провадження №22-ц/822/498/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.,

секретар Тодоряк Г.Д.

заявник - ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Кіцманська державна нотаріальна контора,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2021 року про забезпечення доказів,

головуючий у І-й інстанції Скорейко В.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2021 року звернувся до суду в інтересах недієздатного ОСОБА_2 із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, мотивуючи свої вимоги тим, що є опікуном ОСОБА_2 , який визнаний судом недієздатним. В інтересах останнього він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 . Однак від нотаріуса заявник дізнався про наявність заповіту, який складений ОСОБА_3 і нотаріус, посилаючись на забезпечення таємниці заповіту, відмовилася надати його копію або назвати особу, на ім`я якої складений заповіт.

Зазначав, що відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Оскільки він має намір звернутися до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, просить забезпечити докази шляхом витребування з Кіцманської державної нотарільної контори заповіту (або належно завіреної його копії) від імені ОСОБА_3 , 1940 року народження, жительки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та до майна якої заведено спадкову справу № 372/2020.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що подання до суду заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування до пред`явлення позову зумовлено тим, що заявнику невідома інформація про дату, час та місце складання заповіту, особу, на яку він складений, відповідно заявник позбавлений можливості вказати особу відповідача у справі та сформувати зміст позовних вимог з посиланням на конкретні норми матеріального права.

Вважає, що постановивши ухвалу про відмову в забезпеченні доказів, суд позбавив заявника можливості на пред`явлення позову у відповідності до вимог ЦПК України щодо його оформлення та подання, створив правову невизначеність та перешкоди в доступі до правосуддя.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що механізм сприяння сторонам, у яких виникають складнощі в отриманні доказів, і які вони не можуть одержати самостійно, передбачено ст. 84 ЦПК України. Доводів про те, у зв`язку з чим є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, заява про забезпечення доказів не містить.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина 1 статті 117 ЦПК України містить перелік вимог до заяви про забезпечення доказів, зокрема у заяві необхідно зазначити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

У відповідності до положень частини 1 статті 84 ЦПК України учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Отже, аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст. 116 ЦПК України, можна дійти висновку, що метою забезпечення доказів є сприяння особам, які беруть участь у справі, одержати для подання до суду доказів, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Так, відповідно до Великого тлумачного словнику української мови «забезпечувати» - це створювати надійні умови для здійснення чого-небудь, захищати, охороняти кого-, що-небудь від небезпеки. «Витребувати» - одержувати щось на вимогу, запропонувати комусь з`явитися, викликати листом.

Крім того, оскільки забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати, то такі доказів мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Натомість, механізм витребування доказів - це спосіб сприяння стороні в отриманні тих чи інших доказів, які вона не може отримати самостійно.

Отже, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст.ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, заявник звернувся до суду із заявою про витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, посилаючись на те, що витребувані документи захищаються нотаріальною таємницею, що утрудняє їх отримання та можуть бути витребувані виключно судом.

Тобто, враховуючи вищенаведені положення законодавства та зазначені заявником у заяві підстави для забезпечення доказів шляхом їх витребування, в даному випадку заявлені ОСОБА_1 вимоги по своїй суті є клопотанням про витребування доказів, яке повинно розглядатися за правилами ст. 84 ЦПК України.

При цьому, слід зазначити, що інформація, яку заявник просить витребувати у Кіцманської державної нотаріальної контори у порядку забезпечення доказів (спадкову справу №372/2020 чи її копію), може бути з`ясована під час розгляду справи по суті, тобто запитувані заявником докази не є такими, які можуть бути забезпечені в порядку ст. 116 ЦПК України.

При цьому заявник не обґрунтовує свою заяву тим, що зазначені документи можуть бути втрачені або збирання таких доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що заява не містить належного обґрунтування, що потрібні докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане неможливим чи утрудненим.

Оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення доказів враховані вимоги закону, безпідставними є доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2021 року про забезпечення доказів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 квітня 2021 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак