Справа № 219/6206/20
Провадження № 2/219/265/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Азямової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області позовну заяву Комунального підприємства «Бахмут - Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання (водовідведення),

в с т а н о в и в :

позивач Комунальне підприємство «Бахмут-Вода» звернулось до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання (водовідведення), в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за період з 01 серпня 2016 року по 29 серпня 2020 року заборгованість за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 16565,13 грн., та з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно суму боргу за період з 30.08.2019 року по 31.05.2020 року за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) в розмірі 2606 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позову вказує, що КП «Бахмут-Вода» має зобов`язання по забезпеченню населення питною водою та прийманню стічних вод. Позивач регулярно надавав відповідачам послуги з постачання питної води та приймання стічних вод, проводив нарахування за спожиті послуги відповідно до затверджених у встановленому законом порядку норм та тарифів. Однак, відповідачі, не заявивши відмови від споживання послуг з питного водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, тривалий час не виконують свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг у повному обсязі. Порушуючи вимоги чинного законодавства щодо сплати комунальних послуг, та не сплачуючи борг за спожиті послуги з постачання питної води (прийманню стічних вод) добровільно, відповідачі спричинили майнову шкоду КП «Бахмут-Вода» в сумі 19 171 гр. 13 коп. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2020 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2020 року по вказаній справі суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання по розгляду справи.

Представник позивача Комунального підприємства «Бахмут - Вода» підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про місце, дань та час розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник з позовними вимогами не погодилися та просили в задоволенні позову відмовити, вказали, що в кінці липня 2020 року її донька ОСОБА_3 отримала судову повістку та копію позовної заяви з додатками в цивільній справі про стягнення боргу. В період утворення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання, що надавало КП «Бахмут-Вода», вона разом зі своїми дітьми проживала за іншою адресою в м. Бахмут. З 2006 року вона разом з донькою - ОСОБА_3 , сином - ОСОБА_3 переїхали від чоловіка проживати в інше місце, через те, що він не давав їм спокійного життя, не надавав допомоги, не брав участі у вихованні дітей. Багато років вона разом з чоловіком неофіційно знімали житло разом з дітьми. Шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний 23.12.2014 року. Фактично у неї разом з дітьми не було власного житла. В серпні 2017 року вона зверталась до Бахмутської міської ради щодо надання їй житла, але у зв`язку з тим, що вона фактично була зареєстрована у квартирі колишнього чоловіка їй було відмовлено в постановці на квартирний облік. В травні 2020 року її доньці ОСОБА_3 за місцем роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату на підставі виконавчого листа № 219/9882/16-ц; 2/219/4543/2016 від 26.01.2017 року, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області. З квітня 2020 року вона стала отримувати пенсію в меншому розмірі з урахуванням утримання по виконавчому листу. Саму відповідь з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області вона отримала 12.06.2020 року. Для підтвердження її фактичного не проживання разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 вона звернулась до ПП «Наш Дім Плюс». Але через наявність заборгованості по сплаті комунальних послуг, яку накопичив її колишній чоловік за вказаною вище адресою, їй було відмовлено в наданні акту про не проживання в цій квартирі в період з 2008 року по 2016 року. Крім того, у зв`язку з нервовим станом, що виник у неї через стягнення з її пенсії заборгованості, до якої вона не має відношення, у неї погіршився стан здоров`я. Факт не проживання її та її дітей за адресою: АДРЕСА_1 , можуть підтвердити сусіди, які проживають у вказаному вище будинку: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Таким чином, вона вважає, що ні вона, ні її повнолітні діти не повинні сплачувати заборгованість за комунальні послуги, якими вони не користувались. Вважає, що зважаючи на тривалу відсутність відповідача та її повнолітніх дітей за місцем її реєстрації, що може бути підтверджена показаннями свідків, вона має бути звільнена від оплати послуг з водопостачання (водовідведення). Крім того, зазначає, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А тому просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно відповідей першого заступника міського голови Бахмутської міської ради № 3535, № 3533, № 3532, 3531 від 07.07.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знято з реєстрації 29.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано з 01.06.1999 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий на ОСОБА_2 (а.с.39).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 23 грудня 2014 року, про що складено актовий запис № 96 (а.с.49).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання (водовідведення) за період з 01.08.2016 року по 29.08.2019 року по вказаному особовому рахунку існує заборгованість в розмірі 16 565 гр. 13 коп., яку позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та за період з 90.08.2019 року по 31.05.2020 року по вказаному особовому рахунку існує заборгованість в розмірі 2 606 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.39).

Розрахунок здійснено на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів населення.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що КП «Бахмут-Вода» надавало відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Проте доказів оплати вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі не надали. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Чинним законодавством передбачено, що споживач повинен сплатити вартість наданих послуг щомісячно. Згідно зі ст. 68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з водопостачання.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти позову про стягнення з неї та ОСОБА_3 суми боргу за період з 01.08.2016 року по 31.05.2020 року за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення), вказує, що вони не проживали в цей період за адресою: АДРЕСА_1 .

Заперечення відповідача ОСОБА_4 знайшли свої підтвердження в судовому засіданні. Так рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2020 року по справі № 219/9882/16-ц за позовом КП «Бахмут-Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, стягнуто солідарно заборгованість за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) за період з 01 січня 2008 року по 31 липня 2016 року в розмірі 20 676.88 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в задоволенні позовних вимог КП «Бахмут-Вода» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) було відмовлено.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що особа має сплачувати вартість за отримані та спожиті комунальні послуги, тобто бути споживачем таких послуг та користуватися житлово-комунальними послугами.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (надалі - Правила надання послуг), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншій строк. Системо оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова і визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Пунктом 21 вищевказаних Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляються згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Для підтвердження факту не проживання ОСОБА_4 разом з дітьми за вищевказаною адресою остання звернулася до ПП «Наш Дім Плюс», однак через наявну заборгованість за житлово-комунальні послуги їй було відмовлено у надані відповідного акту про не проживання (а.с.55).

Разом з тим, відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2020 року по справі № 219/9882/16-ц, було встановлено та не оспорювалось сторонами по справі, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживали за адресою, за якою КП «Бахмут-Вода» надавало послуги з водопостачання та водовідведення, а саме - АДРЕСА_1 , з 2006 року по теперішній час (а.с.183-188).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суми боргу за період з 01.08.2016 року по 29.08.2019 року в розмірі 16 565 грн. 13 коп. не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за якою позивач надавав послуги з водопостачання та водовідведення.

В судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вони не скористалися правом надати суду докази того, що вони відмовлялися від споживання послуг з водопостачання (водовідведення) у встановленому порядку, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду.

Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були частково доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається уразі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2); після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3).

З розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що 01.08.2016 року по 31.05.2020 року існує заборгованість у розмірі 19 171 грн. 13 коп.

За таких обставин, оскільки відповідачі заявили про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів заборгованості підлягають частковому задоволенню - в межах строку позовної давності за період з 01.07.2017 року по 31.05.2020 року.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за водопостачання у межах строку позовної давності у розмірі 13 984 гр. 58 коп. У задоволенні частини позовних вимог за період з 01 серпня 2016 року по 30 червня 2017 року слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин справи, суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає з статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги комунального підприємства «Бахмут-Вода» підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за водопостачання в розмірі 13 984 гр. 58 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог з кожного по 766 гр. 66 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Бахмут - Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання (водовідведення) - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства «Бахмут-Вода» (п/р НОМЕР_5 у відділенні АТ «Креді Агріколь Банк», ) заборгованість за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 13 984 гр. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства «Бахмут-Вода» (п/р НОМЕР_5 у відділенні АТ «Креді Агріколь Банк», ) в дольовому порядку судові витрати по сплаті судового збору по 766 гр. 66 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Лапченко 25.10.2021