Справа № 219/766/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2.07.2021 Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І.

секретар Гаврилюк К.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, третя особа - Перша Бахмутська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те ,що згідно Договору дарування віл 04.10.1989р. засвідчений Державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. за № 1-3742 позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт від 07.05.1989р., зареєстрований у БТІ за номер 51-3-331 зроблений теж на мене як на власника цього жилого будинку.

У 2020 року вона помітила, що зазначений договір дарування зник.

У січні 2021 року вона звернулась із заявою до Першої бахмутської державної нотаріальної контори про видачу дублікату договору дарування.

Листом від 26.01.2021р. № 98/01-16, Перша бахмутська державна нотаріальна контора повідомила її , що видати дублікат договору дарування не має можливості у зв`язку з тим, що договори за 1989 рік знаходяться на зберіганні у Донецькому обласному нотаріальному архіві, який на даний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній території у м. Донецьк.

Після цього, вона звернулась із відповідною заявою до Донецького обласного державного нотаріального архіву м. Покровськ про видачу дублікату договору дарування.

Листом від 22.01.2021р. № 43/01-12, Донецького обласного державного нотаріального архіву повідомили її, що видати дублікат договору дарування також не має можливості у зв`язку з тим, що всі документи з 1953 по 1993 роки були прийнятті на зберіганні у Донецький обласний державний нотаріальний архів і залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній.

Відсутність втраченого свідоцтва про право власності, а саме Договору дарування від 04.10.1989р. № 1-3742, унеможливлює нею здійснювати законні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав з позовом про визнання права власності на вказане вище нерухоме майно у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа.

Відповідно дост.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

-в

Частинами 3, 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Поданням цієї позовної заяви підтверджую про те, що станом на момент звернення до Артемівського міськрайонного суду Донецької області мною не подано іншого позову до Бахмутської міської ради з тим самим предметом та з тих самих підстав.На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 76 - 79 ЦПК України, просила визнати за нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач до судового засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність .

Представник відповідача до судового засідання не з`явився ,надав заяву про розгляд справи у його відсутність .

Дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини

Згідно Договору дарування віл 04.10.1989р. засвідчений Державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. за № 1-3742 позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт від 07.05.1989р., зареєстрований у БТІ за номер 51-3-331 зроблений на позивача як на власника цього жилого будинку.

Листом від 26.01.2021р. № 98/01-16, Перша бахмутська державна нотаріальна контора повідомила позивача , що видати дублікат договору дарування не має можливості у зв`язку з тим, що договори за 1989 рік знаходяться на зберіганні у Донецькому обласному нотаріальному архіві, який на даний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній території у м. Донецьк.

Листом від 22.01.2021р. № 43/01-12, Донецького обласного державного нотаріального архіву повідомили позивача, що видати дублікат договору дарування також не має можливості у зв`язку з тим, що всі документи з 1953 по 1993 роки були прийнятті на зберіганні у Донецький обласний державний нотаріальний архів і залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній.

Відсутність втраченого свідоцтва про право власності, а саме Договору дарування від 04.10.1989р. № 1-3742, унеможливлює позивачем здійснювати законні права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно дост.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

-в

Частинами 3, 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає ,що позовні вимоги підлягають задоволенню так як вони знайшли своє підтвердження доказами у судовому засіданні та обґрунтовані вимогами діючого законодавства .

Керуючись ст. 262-265 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ

Визнати право власності за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення .

У повному обсязі рішення складене 07.07.2021 року

Суддя Л.І. Хомченко