Справа № 645/1679/21
Провадження № 2-др/645/35/21
01 жовтня 2021 р. Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря Ятлової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фрунзенського районного суду міста Харкова заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Рудика Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП-
06.09.2021 року до суду звернувся представник позивача із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на правову допомогу.
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.09.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 3 814,00 грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.
У судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили суд розглянути заяву без їх участі, вимоги підтримали.
У судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомив.
Частиною 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, оглянувши матеріали справи № 645/1679/21, дослідивши матеріали заяви, зазначає наступне.
Згідно ч.1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пункт 1 частини 3 цієї ж статті зазначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З позовної заяви вбачається, що представником позивача зазначено, що в подальшому ним буде подане клопотання в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, а сама заява надійшла до суду 06.09.2021 року, тобто із дотриманням процесуальних строків, передбачених ЦПК України.
Як зазначено Великою Палатою ВС у постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата також вказала, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
На підтвердження реальності понесених витрат представника позивача надано Договір про надання правової допомоги від 10.09.2020 року, акт про надання правової допомоги №1 до Договору про надання правової допомоги від 10.09.2020 року на суму 6000,00 грн. та квитанції до прибуткового касового ордера №2 на суму 3000,00 грн. від 01.03.2021 року та №13 від 06.09.2021 року на суму 3000,00 грн.
Так, у Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновки, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.
Проаналізувавши докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, про те, що заявлені витрати на правничу допомогу є доведеними та реальними. Крім того, враховуючи критерій співмірності та пропорційності із заявленими позовними вимогами та фактично задовленими, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №645/1679/21 в частині розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу), враховуючи результат вирішення справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Рудика Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійку.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя -