Єдиний унікальний номер 341/1194/21
Номер провадження 2/341/707/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 жовтня 2021 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Галицької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

встановив:

08 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою. Шлюб між сторонами розірваний. Більше трьох років позивачка одна бере участь у вихованні дочки, фізичному та духовному розвитку дитини, матеріально утримує її. Відповідач не цікавиться життям дочки, не допомагає матеріально, хоча має можливісь це робити, так як є працездатним і має дохід. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,0 грн на дитину щомісяця до досягнення дочкою повноліття.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року заяву позивачки ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду в частині стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 задоволено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Галицької міської ради, в частині стягнення аліментів залишено без розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 жовтня 2021 року.

У судове засідання 05 жовня 2021 року позивачка не з`явилась. Представник позивачки адвокат Раврик І. Д. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить позовні вимоги задоволити, справу розглянути без участі позивачки та її представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 29).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а. с. 24).

Отже, відповідач вважається повідомлений належним чином. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась. Проте 05 жовтня 2021 року представник Служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області Марініна Ю. І. через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи та додала до цього клопотання копію рішення комісії з питань захист у прав дитини Галицької міської ради від 24 вересня 2021 року (а. с. 26-27).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки сторони повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до частин четрвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року вирішено здійснювати розгляд справи в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи в порядку загального позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд установив, що відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_2 , відповідач у справі (а. с. 8-9).

Відповідно до змісту позову сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюб між сторонами розірваний. Більше трьох років позивачка одна приймає участь у вихованні дочки, фізичному та духовному розвитку дитини, матеріально утримує її. Відповідач не цікавиться життям дочки, не допомагає матеріально, хоча має можливісь це робити, так як є працездатним і має дохід. Більше трьох років відповідач не цікавиться життям дочки, не телефонує, не зустрічається та не спілкується з нею, не допомагає матеріально. Відповідач проживає в Республіці Італія та має другу сім`ю.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради від 24 вересня 2021 року, встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини рекомендує за можливе і доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 27).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За приписом частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, проживає в іншій державі, не спілкується з дитиною, не допомагає матеріально.

Позивачка довела ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні для дитини необхідного харчування, одягу, медичного лікування.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

Під час розгляду справи не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, не цікавиться долею дитини, не відвідує доньку та не приймає участі у її вихованні.

Нормами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання й матеріального утримання дитини.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 258, 263, 265, 268, 272-273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Галицької міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: с. Душмань Глоденський район Республіка Молдова, та проживання за адресою: Республіка Італія.

Служба у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області: місцезнаходження за адресою: вул. Майдан Різдва, 16, м. Галич Івано-Франківського району Івано-Франківської області, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ