2/465/1029/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Кирик У.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою та судових витрат. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 26.03.2016р. в м.Львові на вул.Кульпарківській з вини громадянина ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21099 з державними номерними знаками НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Франківського районного суду м.Львова від 12.05.2016р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль ЗАЗ "Віда" з номерними знаками НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №853/16 від 27 квітня 2016р., складеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ Віда, становить 8184,79 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7195273 терміном дії з 25.02.2016р. до 04.02.2017р. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 8140, 26 грн. Просить задоволити позов, стягнути основний борг в розмірі 8 770 (вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 26 коп. та судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. В позовній заяві позивач просить розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, з урахуванням фактичних обставин, строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників судового процесу.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.03.2016 року о 13:40 хв. у м.Львові по вул. Кульпарківській, 230, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху при виїзді з прилеглої території на головну дорогу не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткненя з автомобілем «ЗАЗ VIDA» Д.Н.З. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.

Вина відповідача підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 12.05.2016 року.

В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки "ЗАЗ Vida" д.н.з. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №853/16 від 27 квітня 2016 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "ЗАЗ Vida", становить 8 184 (вісім тисяч сто вісімдесят чотири) гривень 79 коп.

На момент скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В зв`язку з цим, потерпілий ОСОБА_2 звернувся із заявою в Моторно (транспортне) страхове Бюро України з вимогою виплати страхового відшкодування. Відповідно до даної заяви позивач 30 січня 2017 року виплатив ОСОБА_2 регламентну виплату в розмірі 8 140, 26 грн. Крім того, позивач звертався до відповідача з листом про виплату 630,00 грн. в якості витрат, понесених у зв"язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених для встановлення розміру збитку та збору документів.

Зазначені суми відповідач добровільно відшкодувати відмовляється.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1. п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за ОСОБА_1 , який не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наведених позивачем підстав права вимоги стягнення грошових коштів за прострочення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, ) страхове відшкодування в розмірі 8 770 (вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 26 коп..

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, ) судовий збір з розгляду справи у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя В. Кузь