Справа № 661/2898/21
Провадження № 2/661/902/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04 жовтня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді : Матвєєвої Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Дубовка Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грицак Оксана Сергіївна до Новокаховської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом визнання права власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що позивачка з 19 липня 1986 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , відповідно до Акту технічного стану житлового будинку АДРЕСА_2 від 15 травня 1987 року, складеного головою комісії ОСОБА_6 та членами комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , останні провели огляд будинку по АДРЕСА_2 , власником якого була « ОСОБА_11 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підпадає під знос як такий, що прийшов у непридатність. Вказаний будинок за своїм технічним станом був визнаний таким, що є непридатним для проживання та не може бути підданий капітальному ремонту. Рішенням виконавчого комітету Дніпрянської селищної ради народних депутатів №70/8 від 12 серпня 1987 року було вирішено закріпити за ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,08 га., що розташована в АДРЕСА_2 , для будівлі житлового будинку. Відповідно до витягу з рішення №108/12 про надання дозволу на будівництво (перебудову) індивідуального житлового будинку від 09 грудня 1987 року ОСОБА_5 був наданий дозвіл для будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими прибудовами та спорудами, в АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_5 та позивачка у справі разом побудували новий будинок на закріпленій за ним земельній ділянці, разом із своєю родиною в ньому проживали, відкрито ним користувались, ОСОБА_5 та його дружина, були постійно у ньому зареєстровані. Проте право власності на вказане майно в установленому законом порядку Масюкіними свого часу зареєстроване не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На даний час, позивачка маючи намір розпорядитися своїм майном з`ясувала відсутність у неї належним чином зареєстрованого в установленому законом порядку права власності на належне їм нерухоме майно. Просила суд припинити право власності ОСОБА_11 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати житловий будинок літ. А з господарськими прибудовами, підвал літ. під А, прибудова літ. а, ганок літ а1, ганок літ. а2, гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ Е, сарай літ Є, сарай літ. Ж, вхід в підвал літ З, душ літ. И та туалет літ І, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 спільно нажитим майном подружжя, визнавши по 1/2 частці права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку літ. А з господарськими прибудовами, підвал літ. під А, прибудова літ. а, ганок літ а1, ганок літ. а2, гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ Е, сарай літ Є, сарай літ. Ж, вхід в підвал літ З, душ літ. И та туалет літ І, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті ОСОБА_5 .

В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Грицак О.С. не з`явилися, просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Представник Новокаховської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати в його відсутність, просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність ,позов визнають повністю, проти його задоволення не заперечують.

Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється у зв`язку з відсутністю учасників справи.

Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, на достатність, достовірність, допустимість та взаємозв`язок доказів між собою, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 19 липня 1986 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Дніпрянською селищною радою Новокаховської міської ради Херсонської області 19 липня 1986 року.

Відповідно до Акту технічного стану житлового будинку АДРЕСА_2 від 15 травня 1987 року, складеного головою комісії ОСОБА_6 та членами комісії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , останні провели огляд будинку по АДРЕСА_2 , власником якого була « ОСОБА_11 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підпадає під знос як такий, що прийшов у непридатність. Вказаний будинок за своїм технічним станом був визнаний таким, що є непридатним для проживання та не може бути підданий капітальному ремонту.

Рішенням виконавчого комітету Дніпрянської селищної ради народних депутатів №70/8 від 12 серпня 1987 року було вирішено закріпити за ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,08 га., що розташована в АДРЕСА_2 , для будівлі житлового будинку.

Відповідно до витягу з рішення №108/12 про надання дозволу на будівництво (перебудову) індивідуального житлового будинку від 09 грудня 1987 року ОСОБА_5 був наданий дозвіл для будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими прибудовами та спорудами в АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 разом побудували новий будинок на закріпленій за ним земельній ділянці, разом із своєю родиною в ньому проживали, відкрито ним користувались, ОСОБА_5 та його дружина, були постійно у ньому зареєстровані. Право власності на вказане майно в установленому законом порядку ОСОБА_5 зареєстроване не було.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Позивачка маючи намір розпорядитися своїм майном з`ясувала відсутність у них належним чином зареєстрованого в установленому законом порядку права власності на належне їм нерухоме майно, із довідки № 446 від 27 липня 2020 року виданої КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» в якій вказано, що об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності станом на 31 грудня 2012 року належить « ОСОБА_11 », тобто колишній власниці житлового будинку.

Відповідно до технічного паспорту, реєстровий 3426 від 31 липня 2020 року вбачається, що загальна площа житлового будинку, який розташовано за адресою АДРЕСА_2 становить 86,7 кв. м., житлова площа 48,5 кв. м. Житловий будинок побудовано у 1988 році, підвал, вхід до підвалу, ганок, гараж, сараї, душ та туалет були побудовані у 1988 -1991 роках.

Відповідно до примітки, зазначеної в технічному паспорті на будинок, вказано, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» житловий будинок літ. А, підвал літ. під А, прибудова літ. а, ганок літ а1, ганок літ. а2, гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ Е, сарай літ Є, сарай літ. Ж, вхід в підвал літ З, душ літ. И та туалет літ І - не належать до самочинного будівництва.

Спірний будинок побудовано на земельній ділянці, на якій раніше знаходився житловий будинок, що належав на праві власності ОСОБА_11 , який був зруйнований, а земельна ділянка надана для будівництва житлового будинку ОСОБА_5 , проте право власності не припинене та зареєстроване за ОСОБА_11 , що перешкоджає позивачці зареєструвати збудований її чоловіком та нею житловий будинок із господарськими спорудами, тому є підстави для припинення права власності ОСОБА_11 на житловй будинок, розташований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, те, що спірний будинок побудовано в період шлюбу, на земельній ділянці, виділеній на законних підставах, є спільно набутим майном подружжя з чого слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині будинку з господарськими прибудовами який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину спадкового майна належного померлому.

На момент смерті ОСОБА_5 разом з померлим були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Діти спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , мали реєстрацію за адресою проживання батьків, але фактично проживали за іншими адресами, спадщину після смерті батька приймати не бажають, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не зводилась.

Відповідно до ст. 321, 328, 331, 392 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року, тобто з часу набрання чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121.

Відповідно до ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Виходячи з того, що співвласниками спірного будинку є ОСОБА_1 та її чоловік у рівних частинах, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , позивачка фактично прийняла спадщину, інші спадкоємці не проживали разом із спадкодавцем, не зверталися до нотаріальної контори за прийняттям спадщини та не мають наміру приймати спадщину, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спадкового майна. З цих підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 321,328,331,392 ЦК України, ст. 10-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грицак Оксана Сергіївна до Новокаховської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_11 на житловий будинок, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок літ.А з господарськими прибудовами : підвал під літ. А, прибудова літ.а, ганок літ. а1, ганок літ а2,гараж літ.Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ.Д, сарай літ.Е, сарай літ. Є, сарай літ. Ж, вхід в підвал літ. З, душ літ.И та туалет літ. I, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , визначивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині кожному зазначеного нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. А з господарськими прибудовами : підвал під літ. А, прибудова літ.а, ганок літ. а1, ганок літ а2,гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, сарай літ.Д, сарай літ.Е, сарай літ. Є, сарай літ. Ж, вхід в підвал літ. З, душ літ.И та туалет літ. I, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подана апеляція до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Новокаховський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 жовтня 2021 року.

Суддя Н. В. Матвєєва