Провадження №: 2-н/755/579/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу та долучені до заяви докази, згідно додатку, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 цивільного процесуального України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір в розмірі, встановленим законом.

До заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору (п. 1 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України)

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду заяви про видачу судового наказу, справляється судовий збір в розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в розмірі 227,00 грн.

На підтвердження сплати судового збору заявником долучено Платіжне доручення №3888180 від 20 липня 2021 року про сплату судового збору в сумі 227 гривні 00 копійок.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Крім того, відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідно до Інструкції про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, платіжне доручення оформлюється платником за формою згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів. Так, одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу». Реквізит «Призначення платежу» платник заповнює так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

У платіжному дорученні, який є документом про сплату судового збору, в розділі «Призначення платежу» мають бути зазначені відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Крім того, на сайті Дніпровського районного суду міста Києва на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua, міститься інформаційне повідомлення про заповнення графи «Призначення платежу»

При здійсненні перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України сплаченого АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» згідно Платіжного доручення №3888180 від 20 липня 2021 року, судом встановлено, що відповідно до Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, в графі призначення платежу зазначено, дослівно «*;101;40081263; судовий з?р, за позовом АТ «Укрзал?зниця в осо? Ф?л?ї ДВРЗ АТ Укрзал?зниця, Дніпровський районний суд м. Києва (_585_) (2505) », що не може слугувати належним доказом сплати судового збору за заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки відсутня інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу заяви про видачу судового наказу, де боржниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , здійснено заявником сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки заява не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, відсутнє підтвердження про сплату судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, де боржниками виступають: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись статями 2, 160, 161, 164, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: