Миколаївський апеляційний суд
Справа №487/5705/19
Провадження № 22-ц/812/1946/21
У Х В А Л А

12 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Яворської Ж.М.

суддів: Базовкіної Т.М.,

Царюк Л.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яворської Жанни Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва ГТУ юстиції у Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва ГТУ юстиції у Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, з викладеною у ній заявою про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року для розгляду даної заяви визначено склад колегії суддів Яворська Ж.М. (головуючий суддя), Базовкіна Т.М., Царюк Л.М.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року наведенні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року визнано неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року залишено без руху.

Роз`яснено особі, яка подала апеляційну скаргу, що вона має право протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали звернутись до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення.

11 жовтня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Яворської Ж.М.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 вказував, що:

суддя Яворська Ж.М. ухвалою від 27 вересня 2021 року допустила самоправство, тобто залишила апеляційну скаргу заявника від 06 вересня 2021 року на рішення суду першої інстанції від 24 травня 2021 року у цивільній справі № 487/5705/19 (провадження № 2/487/106/21) без руху всупереч установленому ЦПК України порядку, однак такі дії є ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України;

вказані дії судді Яворської Ж.М., враховуючи постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 487/1838/19 (провадження № 51-6170км19), свідчать про те, що вона не є безсторонньою і у неї бракує неупередженості для розгляду апеляційної скарги заявника від 06 вересня 2021 року на рішення суду першої інстанції від 24 травня 2021 року у цивільній справі № 487/5705/19 ( провадження № 2/487/106/21);

вказані дії судді Яворської Ж.М. свідчать про наявність обставин, "що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності" (п 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України) судді при розгляді апеляційної скарги заявника від 06 вересня 2021 року на рішення суду першої інстанції від 24 травня 2021 року у цивільній справі № 487/5705/19 (провадження №2/487/106/21).

Тобто, доводи заяви про відвід зводиться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді Яворської Ж.М., яке було винесені при залишенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року без руху.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Отже, саме суду надано право ініціювати питання про розгляд заяви про відвід з повідомленням учасників справи.

За такого, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Яворської Ж.М. з повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яворської Ж.М., суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, положеннями ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 ЦПК України також визначено підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи, частина 3 якої передбачає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участь у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом ст. 36 ЦПК України, якою визначені підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: "Білуха проти України" від 09.11.2006 року п.п.49,54; "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, п.66; "Агрокомплекс" проти України" від 06.10.2011 року, п.136; "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

У розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведене протилежне.

Незгода ОСОБА_1 із процесуальними рішеннями судді Яворської Ж.М., з огляду на ч. 4 ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу судді.

Інших обґрунтувань, а також належних та допустимих доказів про суб`єктивну упередженість судді Яворської Ж.М. позивач ОСОБА_1 не надав.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 щодо його сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Яворської Ж.М. при розгляді даної апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях заявника й не підтверджені жодними доказами, а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Яворській Жанні Михайлівні необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід складу суду передати судді, визначеному у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк