Провадження № 2/202/881/2021
УХВАЛА

04 жовтня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Булгакової Г.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 92285,01 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000 грн., солідарно стягнуто з відповідачів судовий збір у розмірі 1022,85 грн.

18.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 06.11.2012 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.67).

Ухвалою суду від 23.02.2021 року явку представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» визнано обов`язковою (а.с.83а).

Копію зазначеної ухвали було направлено на адресу позивача поштовими засобами зв`язку та отримано останнім 02.03.2021 року, про що міститься відмітка на поштовому повідомленні (а.с.92).

Ухвалою суду від 01.04.2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів. Витребувано у ПАТ «ПриватБанк»: оригінал кредитно-заставного договору № DN81AR23460352 від 18.01.2008 року для огляду в судовому засіданні; оригінал акту або звіту про оцінку ринкової вартості автомобіля Chery Amulet, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент його витребування Банком, а саме на 13.07.2009 року; розрахунок заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR23460352 від 18.01.2008 року станом на момент передачі автомобіля, тобто станом на 13.07.2009 року; квитанцію, платіжне доручення, приходний касовий ордер або інший платіжний документ на підтвердження розміру страхового відшкодування, отриманого Банком в погашення заборгованості ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» за договором страхування наземного транспорту № DN81AR23460352 від 18.01.2008 року; документ на підтвердження розміру заборгованості, розміщеної Банком в бюро кредитних історій, яке міститься на інтернет ресурсі: secure.ubki.ua (а.с.96).

Копія зазначеної ухвали була отримана в приміщенні суду представником позивача ПАТ «ПриватБанк» Вечерським Є.П. (а.с.97).

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу позивача поштової кореспонденції та шляхом повідомлення представника позивача телефонограмою, в судові засідання 05.07.2021 року, 02.08.2021 року, 04.10.2021 року не з`явився, про поважність причини неявки до суду не повідомив (а.с. 92, 114). Ухвалу суду від 01.04.2021 року про забезпечення доказів не виконав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 року у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків, про що наголошено в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Каракуця проти України» від 16.02.2017 року.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Іззетов проти України», «Паскал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України» суду потрібно дотримуватися розумного строку для судового провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що представник АТ КБ «ПриватБанк», явка якого визнана обов`язковою в судовому засіданні, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі поспіль в судові засідання не з`явився, станом справи не цікавився, про причини неявки суд не повідомив, не виконав ухвалу суду від 01.04.2021 року про забезпечення доказів, суд вважає можливим залишити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бєльченко Л.А.