П О С Т А Н О В А

іменем України

07 жовтня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина на належну їй 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вказував, що мати заповіту не склала, а тому він як єдиний спадкоємець першої черги за законом 11 лютого 2017 року звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11 лютого 2017 року йому відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Посилався, що прийняттю спадщини у встановлений строк завадила в тому числі невідповідність номера спадкового будинку по АДРЕСА_1 , який було змінено із № НОМЕР_1 на № 88/13. Архівним сектором Києво-Святошинської райдержадмінстрації Київської області було видано довідку, де вказано, що рішення про зміну нумерації спадкового будинку за 1967-1976 роки не виявлено, що у свою чергу свідчить про відсутність парвовстановлюючого документа і є підставою для звернення з позовом до суду. У зв`язку з наведеним просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 04 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити в

- 2 -

повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що суд не з`ясував та невірно встановив фактичні обставини справи. Зокрема суд прийшов до хибних висновків, що позивач не прийняв спадщину після смерті своєї матері, що не відповідає дійсності, оскільки позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса Яхно М.Є., яка вказала про відсутність у нього документів і видала аркуш з переліком необхідних для оформлення спадщини документів, зібравши які, він 17 вересня 2016 року звернувся до нотаріуса, яка вказала про відсутність правовстановлюючого документа, хоча письмової відмови не надала. Відсутність правовстановлюючого документа обумовлена зміною нумерації спадкового будинку. Він вважав, що прийняв спадщину оскільки фактично проживав із померлою матір`ю, хоча не був зареєстрований. Висновки суду є суперечливими, оскільки суд послався на неприйняття ним спадщини і водночас вказав у рішенні, що він звертався до нотаріуса з метою відкриття спадщини. Спадкова справа відкрита 11 лютого 2017 року, що на думку позивача свідчить про фактичне прийняття ним спадщини. Суд неправильно застосував ч.3 ст.1273 ЦК України, неправильно її витлумачивши, оскільки не врахував, що подання заяви є підставою для відкриття спадщини, яка вже відкрита. Посилається на немотивованість судового рішення.

Учасники справи правом на подання відзиву не скористалися. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками 06 липня 2021 року направленазгідно ч.6 ст.128 ЦПК України на офіційні електронні адреси учасинків, що стверджується повідомленнями про їх доставлення.

В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Залозна Д.П. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва як незаконне.

Відповідач і третя особа про час розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на їх офіційні електронні адреси судовими повісткаим і повідомленнями про їх доставлення, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю доказів на підтвердження того, що позивач прийняв спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, або шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому суд виходив з того, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на неприйняття ним спадщини після смерті матері.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України).

- 3 -

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюєься строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк не прийняв, оскільки не подавав заяву до держнотконтори про прийняття спадщини.

Окрім того, позивач не надв доказів, що він постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

За таких обставин з огляду на відсутність доказів прийняття спадщини позивачем у встановлений законом строк, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо хибності висновків суду про неприйняття позивачем спадщини після смерті своєї матері та неврахування судом того факту, що він у встановлений шестимісячний строк звернувся до держанвого нотаріуса Яхно М.Є., яка вказала про відсутність у нього документів і видала аркуш з переліком необхідних для оформлення спадщини документів, зібравши які він 17 вересня 2016 року звернувся до нотаріуса, яка вказала про відсутність правовстановлюючого документа, хоча письмової відмови не надала колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Як вище вказувалося, для прийняття спадщини спадкоємець, який бажає її прийняти має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Подача заяви означає фактичну подачу заяви, тобто явку спадкоємця до нотаріуса, складання і підписання ним тексту цієї заяви.

Відповідно до п.3.3-3.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальниїх дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України № 296/5 від 22 лютого 2012 року заява про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Згідно п.3.11 вказаного Порядку заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів.На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи.

Відомості про подання позивачем заяви про прийняття спадщини у встановлений

- 4 -

законом шстимісячний строк, її реєстрації та заведення спадкової справи в матеріалах справи відсутні.

В даному випадку позивач помилково ототожнює відвідування ним нотаріуса з метою отримання певної інформації щодо спадкування із юридично значимим фактом подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилання у скарзі на відсутність правовстановлюючого документа, що обумовлено зміною нумерації спадкового будинку, не мають правового значення для вирішення даного позову, оскільки підставою відмови суду у задоволенні вимог є неприйняття позивачем спадщини, а не неможливість її оформлення у нотаріуса.

Доводи позивача про те, що він вважав, що прийняв спадщину оскільки фактично проживав із померлою матір`ю, хоча не був зареєстрований, не грунтуються на закон.

Відповідно до п.3.21-3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальниїх дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України № 296/5 від 22 лютого 2012 року спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

В матерілах справи відсутні як докази, що позивач був зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 , так і відповідні довідки Боярської міської ради про те, що він на день смерті матері проживав разом з нею, або відповдіне рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду є суперечливими, оскільки суд послався на неприйняття ним спадщини і водночас вазав у рішенні, що він звертався до нотаріуса з метою відкриття спадщини бепідставні. Вказані у суду висновки прийнятого рішення та встановлених обставин є логічними, послідовними та обгрунтованими.Зазначення суду у рішенні про те, що позивач звертався до нотаріуса вжито у розумінні звернення з метою зв`ясування що необхідно для оформлення спадщини.

Доводи апеляційної скраги про те, що спадкова справа відкрита 11 лютого 2017 року, що на думку позивача свідчить про фактичне прийняття ним спадщини необгрунтовані. По-перше, 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України 2003 року, який не передбачає такого способу прийняття спадщини як фактичний вступ в управління і володіння спадковим майном, як це передбачав ЦК УРСР 1963 року.

По-друге, при подачі будь-якої заяви про прийняття спадщини чи відмову від неї і незалежно від строку їх подачі нотарусом має заводитися спадкова справа.

Згідно п.2.1. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальниїх дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України № 296/5 від 22 лютого 2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

- 5 -

А відтак посилання позивача на те, що факт заведеня спадкової справи свідчить про прийняття ним спадшини є помилковими та суперечать ст.ст.1269,1270 ЦК України та п.п.3.13-3.15 вказаного Порядку, відповідно до якого для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Доводи апеляційнрої скарги про те, щ суд неправильно застосував ч.3 ст.1272 ЦК України, неправильно її витлумачивши, оскільки не врахував, що подання заяви є підставою для відкриття спадщини, яка вже відкрита суперечать змісту даної норми.

Судом незаперечно встановлено, що позивач пропустив строк прийняття спадщини, а відтак в даному випадку належним способом захисту є звернення із позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини незалежно від того яким чином позивач розуміє (тлумачить) зміст ч.3 ст.1272 ЦК України.

Даючи оцінку доводам позивача, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: