Справа № 296/5066/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.09.1994 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира № 2-1703/06 від 22.03.2006. В шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається на першому курсі денної форми факультету інформаційно - комп`ютерних технологій Державного університету «Житомирська політехніка» на контрактній основі. На підставі договору № 22.01-121.00.1/Б/Д-061-2020 від 05.09.2020, загальна вартість навчання становить 86 400 (вісімдесят шість тисяч чотириста) грн. Після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою та отримує пенсію як військовий пенсіонер. Оскільки дочка навчається на стаціонарі у ВНЗ на контрактній основі, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів у неї не має, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, він має можливість утримувати свою повнолітню доньку - ОСОБА_3 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від батька.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому не заперечує проти вимоги сплачувати аліменти, проте не погоджується із розміром аліментів, які позивачка просить стягувати. Вказує, що є інвалідом 3-групи, тому основним і єдиним джерелом існування є пенсія. У січні-лютому 2021 року перехворів на коронавірусну хворобу covid-19, перебував у лікарні 26 днів і на сьогоднішній день повністю не одужав, переживає наслідки хвороби та потребує постійного медичного догляду, лікування та реабілітації. Також, у позивача на утриманні є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2008 р.н., ОСОБА_5 , 2012 р.н. В той же час позивачка не має на утриманні неповнолітніх дітей, та інших осіб, які б потребували допомоги та матеріальних витрат з її боку, і дає їй можливість більше коштів витрачати на нашу доньку. З урахуванням викладених обставин, вважає, що достатнім розміром аліментів, які може сплачувати на утримання повнолітньої дитини становить не більше 1000 грн на місяць.

Позивачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить провести судовий розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якої проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить провести судовий розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 04.04.2006.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » у зв`язку із одруженням.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що відповідає зареєстрованому місцю проживання ОСОБА_1 , зазначеному у паспорті громадянина України.

У відповідності до договору від 05.09.2020 та довідки, виданої Державним університетом «Житомирська політехніка» від 18.05.2021 №221, ОСОБА_3 навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка» (VI рівень акредитації) на факультеті інформаційно-комп`ютерних технологій на договірній основі з 21 вересня 2020 року. Форма навчання: денна. Термін навчання закінчується 30 червня 2024 року. Загальна вартість навчання складає 86 400 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, згідно з положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №6 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 СК України, те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 , навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка» на денній формі навчання на договірній основі з 21 вересня 2020 року, термін якого закінчується 30 червня 2024 року, а загальна вартість навчання складає 86 400 грн.

Також суд бере до уваги посилання відповідача на наступні обставини:

- має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження;

- він є особою з інвалідністю 3 групи та отримує пенсію, в тому числі за період з 01.01.2021 по 19.07.2021 в сумі 49 991,33 грн, що підтверджується довідкою про фінансовий стан для заповнення декларації. Відомості про отримання доходів з інших джерел відсутні;

- у відповідності до довідки від 30.07.2021, виданої КНП «АЗПСМ» Станишівської сільської ради, потребує реабілітації та відновлювального лікування після перенесеного захворювання COVID.

З урахуванням всіх встановлених обставин справи, фінансового становища відповідача, наявності у нього на утриманні неповнолітніх дітей, стану здоров`я, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , на час її навчання, у розмірі 1/6 його заробітку (доходу), щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 02.06.2021, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати.

Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.06.2021 і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судових витрат по сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено: 23 вересня 2021 року.

Суддя М. В. Петровська