Справа № 242/1940/21
Провадження № 2/242/765/21
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2021 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Переясловська Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення грошових коштів несплачених при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла дана позовна заява про стягнення грошових коштів несплачених при звільненні.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У ст. 176 ЦПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У позовній заяві позивачем зазначено ціну позову у розмірі 15858,58 грн.

При цьому позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 37524,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Отже, зазначений позивачем розмір ціни позову не відповідає сумі, що просить стягнути позивач.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та не зазначено ціну позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, у своїй постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року Велика Палата Верховного Суду вказала, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а тому позови про його стягнення оплачуються судовим збором.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем, серед іншого, пред`явлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. З розрахунку наведеного позивачем вбачається, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 24.03.2021 складає 37524,00 грн.

Натомість позивачем не надано документ, який підтверджує сплату судового збору за вищевказані вимоги.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням дати подання позовної заяви - 05 квітня 2021 року, та зазначеної позивачем суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 37524,00 грн., сума судового збору, яка підлягає сплаті за даною вимогою становить 908,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення грошових коштів несплачених при звільненні - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.А. Переясловська