РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6633/21

Номер провадження 2/495/2478/2021

20 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Братків І. І.,

за участі секретаря судових засідань Коліниченко Н. О.,

представника відповідача Гавриленко Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Білгороді-Дністровському за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, ) про відшкодування моральної шкоди, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 36000 грн.

Підставою позову зазначає, що вона звернулася до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації Даними протиправними діями позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Розрахунок моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати і визначає у розмірі 36 000 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду клопотання про розгляд справи без її участі (вх. № ЕП-5048/21-Вх), позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачем в зазначений строк направлено до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позовні вимоги не визнають та просили відмовити в їх задоволенні. Вважає, що до позовної заяви не надано доказів на підтвердження причинного зв`язку між відповідними діями відповідача та завданням їй моральної шкоди, а також не зазначено на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди. Вказує, що факт побоювання позивача за свій майбутній стан здоров`я та порушення органом місцевого самоврядування строків надання відповіді взагалі є несумісними речами, де одне пов`язується виключно суб`єктивними думками особи, а інше з об`єктивними діями юридичної особи, та не є взаємопов`язаними.

У судовому засіданні відповідач підтвердила позицію, викладену у відзиві та просила відмовити у задоволенні позову як безпідставного. Крім того, звернула увагу, що позивач подала близько 200 типових позовних заяв та звернулася із аналогічними позовними вимогами до виконавчих комітетів міських рад.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 позов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради про визнання протиправними дій щодо надання неповної інформації та зобов`язання надати відповідь - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 06.03.2021 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради розглянути запит від 06.03.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м.Білгород-Дністровський вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд та надати відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57).

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 36000 гривень позивач пов`язує зі стражданнями та приниженнями, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій, а саме зазнала стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, інші негативні переживання. Порушення її прав з боку відповідача викликало у неї негативні емоції .

Доводи суб`єкта владних повноважень щодо відсутності доказів його вини суд відхиляє, оскільки рішенням Одеського окружного суду визнано протиправною бездіяльність відповідача. Отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди, яку таку було завдано.

Що стосується факту завдання моральної шкоди, то позивач зазнала негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд вважає, що з урахуванням вразливого стану позивачки, як інваліда другої групи дитинства, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості.

У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70).

Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви.

Так, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 36000 гривень 00 копійок є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілої (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Доводи позивача про врахування судом правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі справа № 914/263/19 шляхом обчислення суми моральної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно з січня 2021 року по червень 2021 року (6 місяців * 6000 грн. = 36 000 грн.) суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, оскільки судове рішення у справі № 914/263/19 постановлене з приводу спору про завдання моральної шкоди внаслідок тривалого невиконання судового рішення у господарському спорі між юридичними особами з приводу надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, тобто у правовідносинах, які не є подібними до спірних правовідносин у даній справі з проводу спору про завдання моральної шкоди внаслідок неправомірних дій з нарахування одноразової допомоги, а тому не може застосовуватися до правовідносин сторін, які виникли у даній справі, за аналогією.

Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Позивачем при подачі позову не оплачувався судовий збір у зв`язку зі звільненням від його сплати у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 141, 263, 265, 268, 272-273 ЦПК України, ст.25 Закону України «Про звернення громадян», ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (в редакції від 24.10.2003) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Конституцією України, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, ) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в користь держави 75 (сімдесят п`ять) гривень 66 копійок судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. І. Братків

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлений 27.09.2021.