Справа № 456/1109/20
Провадження № 2/456/215/2021
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості належних працівникові при звільненні виплат, повернення утриманих профспілкових внесків, стягнення середнього заробітку за час не проведення повного розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укралізниця» на користь позивачки кошти у сумі 620 408,80 грн., стягнути моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач з 22.11.1979 року (наказ № 917 від 21.11.1979 року) прийнята на роботу на Стрийський вагоноремонтний завод. На посаду головного бухгалтера призначена наказом директора вагоноремонтного заводу від 02.04.2001 за № 130. Відповідно до наказу АТ «Українська залізниця» від 12.04.2019 за № 823/ОС була звільнена з посади головного бухгалтера філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (ст.38 КЗпП України). В порушення розділу V «Соціальний захист», пункт 5.1. Колективного договору, зареєстрованого Стрийською міською радою від 24.12.2014 № 15-КД, схваленим Конференцією трудового колективу, Протокол № 8 від 30.07.2014, відповідач видав наказ № 294 від 19.04.2019 року «Про виплату одноразової матеріальної допомоги при звільненні» в розмірі 3 (трьох) середньомісячних заробітків на підставі пункту 5.1.1, проігнорувавши право передбачене тим же пунктом 5.1.1, а саме, право на виплату додаткової одноразової грошової допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті при стажі роботи в галузі 39 років 5 місяців ще 5 середньомісячних заробітків та 2,5 середньомісячних заробітків за нагороду «Почесний залізничник», не врахувавши дію пункту 5.1.2., яким передбачено наступне: «За відсутності рівноцінної заміни працівника при настанні права на пенсію, надати право директору підприємства за погодженням з профспілковим комітетом та згодою працівника зберегти пільги 5.1.1 при продовженні роботи» - було проігноровано виконання норм і гарантій визначених колективним договором. Позивач звернулася з листом від 20.05.2019 до голови правління АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 з питання отримання додаткової одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за сумлінну працю на залізничному транспорті при стажі роботи в галузі 39 років 5 місяців, 5 середньомісячних заробітків, також нагороджена знаком «Почесний залізничник» (посвідчення про нагородження наказ № НОМЕР_1 від 23.10.2015, Знак № НОМЕР_2 ), розмір такої грошової допомоги збільшується на 50%, тобто 2,5 середньомісячних заробітків.Однак цих виплат позивачка не отримала. Розмір 5 середньомісячних заробітків при стажі роботи в галузі 39 років 5 місяців складає: середньомісячна зарплата (згідно довідки бухгалтерії філії) 41141,95 грн. - 8022,68 грн. (або 7405,55грн. - прибутковий податок, 617,13 грн. - військовий збір) =33119,27грн (без нарахувань). Сума вихідної допомоги складає: 3 серед.місяч.заробіт.х 33119,27 = 165596,35грн. Додатково, за знаком «Почесний залізничник», розмір одноразової грошової допомоги збільшується на 50%: 2,5серед.місяч.заробіт х 33119,27=82798,18грн. Оскільки з дня звільнення позивача, відповідач до сьогоднішнього дня не нарахував і не сплатив вихідну допомогу в сумі 248394,53 грн., тому відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 22.04.2019 р. по день винесення рішення, що складає: 11 місяців х 33119,27=364311,97 грн. Розрахунок сум одноразової вихідної грошової допомоги та розрахунок згідно ст. 117 КЗпП складає: 165596,35+82798,18+364311,97= 612706,50грн. Окрім цього, у порушення договору розділу «1. Загальні положення» п 1.6, пп. 3, щодо утримання профспілкових членських внесків в сумі 7701,98 грн., маючи 51 рік трудового стажу, усі ці роки з позивача зарплати, бухгалтером розрахункової групи, утримувались внески і здійснювалось перерахування на рахунок профспілкової організації. Позивачка написала другу заяву та подала секретарю в приймальну філії, і копію в бухгалтерію заводу 22.04.2019, яка скасувала першу заяву і яка не дає право бухгалтеру ОСОБА_3 утримувати профспілкові внески, які є добровільні, і не відносяться ні до загальнодержавних, ні то місцевих податків, їх утримання може здійснюватись тільки за власним бажанням, згідно поданої заяви. Усього підлягає стягненню: 165 596,35+82798,18+364311,97+7701,98=620 408,48грн.

19.06.2020 представником відповідача АТ «Українська залізниця» філії Стрийський вагоноремонтний завод АТ «Українська залізниця» Яців В.Р. подано відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Мотивуючи тим, що згідно наказу АТ «Українська залізниця» від 12.04.2019 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. 20.12.2018 філія «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» звернулася з листом до директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Українська залізниця» Козака Є.В., щодо роз`яснення, чи вправі філія проводити виплату додаткової одноразової грошової допомоги на підставі п.5.1.1. та 5.1.2. колективного договору Стрийського вагоноремонтного заводу працівникам філії, яким збережено право на додаткову одноразову грошову допомогу, після спливу кінцевого строку, визначеного постановою про окремі питання з виконання чинної Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками. В листі від 07.02.2019 № ЦЦУП-10/207 за підписами директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Українська залізниця» Козака Є.В. та заступника директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Українська залізниця» Безпалько О.М. зазначено, що філія не вправі проводити виплату додаткової грошової допомоги на підставі п.5.1.1. та 5.1.2. колективного договору Стрийського вагоноремонтного заводу працівникам, яким збережено право на додаткову грошову допомогу через неналежне її оформлення, відсутність рівноцінної заміни працівника. Згідно штатного розпису від 03.05.2018 в своєму підпорядкуванні позивач, як головний бухгалтер Стрийського ВРЗ мала двох заступників, а саме: ОСОБА_4 наказ № 515 від 06.11.2013 та ОСОБА_5 наказ № 41 від 06.02.2014, тобто на день її звільнення була рівноцінна заміна. Згідно наказу в.о. директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод» № 823/ос від 12.04.2019 при звільненні позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі середньомісячних заробітків, з дотриманням норм КЗпП України. Листом від 31.01.2020 позивача було повідомлено про те, що відповідно до її заяв, наказом в.о. директора філії № 452 від 17.12.2019 було створено комісію з розгляду поданих заяв. Та відповідно до протоколу від 17.12.2019 дана комісія вирішила нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 7,5 середньомісячних заробітків за 23.04.2019 та вживаються заходи щодо виплати вказаних сум. З приводу застосування заходів заохочення за складання річного звіту та опрацьований великий об`єм інформації для проведення аудиту, комісія відзначила, що на момент підготовки подання керівником філії № 999 від 04.06.2019, позивач вже не була працівником філії, відповідно її не було включено в дане подання. Відповідно до п. 7.1. порядку формування та виконання оперативного плану надходження коштів та їх використання ПАТ «Укрзалізниця» видно, що після отримання оперативного плану регіональної філії, філії з метою отримання централізованого фінансування регіональні філії, філії до 12 години дня за один робочий день до дати замовлення фінансування направляють до ЦФК заявки на отримання централізованого фінансування за встановленою формою. Крім цього на позивача, як на головного бухгалтера Стрийського ВРЗ було покладено обов`язок замовлення коштів на централізоване фінансування, однак станом на 20.04.2019 будучи на своїй посаді цього зроблено нею не було, на дату звільнення 22.04.2019 коштів на виплату передбачено не було, а відповідно не були і виплачені. Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивачка оцінює в розмірі 100 000 грн. у зв`язку іззахистом її прав та інтересів, постійні перемовини з керівництвом філії та Укрзалізниці негативно відбились на здоров`я, а саме: стенокардія, гіпертонія, тромбоз, погіршення стану зору, деформація суглоба зазначено в довідці лікаря, є необґрунтована, надумана та недоведена.

10.08.2020 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, яким просить залишити відзив без розгляду та не брати до уваги. Посилаючись на те, що позивач зверталась 20.05.2019 до Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України, на який було отримано відповідь від 11.06.2019 за №299/03, що відповідач зобов`язаний виплатити належну додаткову одноразову грошову допомогу згідно пунктами 5.1.1 та 5.1.2. колдоговору та згідно ст.117 КЗпП виплатити середній заробіток за весь час затримки. Звертає уваги, що після звільнення ОСОБА_1 на займану посаду не було прийнято або переведено жодного із заступників, яких згадує представник відповідача у відзиві, а певний час дана посада була вакантною та сьогодні посаду головного бухгалтера займає ОСОБА_6 .

22.08.2020 позивачем подано клопотання із розрахунком належних до стягнення виплат та розрахунком суми виходячи із середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку із працівником при звільненні та просить стягнути з філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача суму вихідної допомоги в розмірі 253362,42 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні в розмірі 824117,87 грн., суму безпідставно утриманих внесків на рахунок профспілкової організації в розмірі 7701,98 грн. а всього 831819,85 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн, судові витрати в розмірі 9318,20 грн.

13.01.2021 позивачем подано клопотання із розрахунком належних до стягнення виплат та розрахунком суми виходячи із середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку із працівником при звільненні та просить стягнути з філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача суму вихідної допомоги в розмірі 259820,68 грн, суму середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні в розмірі 699899,63 грн, суму безпідставно утриманих внесків на рахунок профспілкової організації в розмірі 7701,98 грн. а всього 967422,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн, судові витрати в розмірі 10674,22 грн.

12.02.2021 представником відповідача філії СВРЗ АТ УЗ Яців В.Р. подано відповідь на клопотання щодо розрахунків належних до стягнення виплат, яким просить відмовити позивачу у задоволенні даного клопотання за безпідставністю, оскільки в позовній заяві йдеться про стягнення заборгованості належних працівникові при звільненні виплат, передбачених діючим колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом філії «Стрийський вагоноремонтний завод», повернення утриманих профспілкових внесків, стягнення середнього заробітку за час не проведення повного розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав. Згідно наказу в.о. директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод» № 823/ос від 12.04.2019р. при звільненні, позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 3-ох середньомісячних заробітків з дотриманням норм КЗпП України. Тобто, в позовних вимогах позивача не йдеться про стягнення безпосередньо заробітної плати, тому нарахування індексації є безпідставним. Крім цього, з даним клопотання про збільшення суми позовних вимог позивач в підготовчих судових засіданнях не зверталася, а тільки звернулася 10.01.21р., чим порушила норми ЦПК України, крім цього заявляючи дане клопотання нею не були зазначені поважні причини відсутності заявлення клопотання в підготовчому судовому засіданні. Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивачка оцінює в розмірі 100000грн. То таку вимогу вважає необґрунтованою та недоведеною.

26.02.2021 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь лист від 10.02.2021 №ЮВ-36 філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» щодо розрахунків належних до стягнення виплат та розрахуном суми, виходячи із середнього заробітку за весь час затримки, повного розрахунку із працівником при звільненні, яким просить суд не брати до уваги. Посилається на те, що згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» - структура заробітної плати складається з трьох частин: основна заробітна плата; додаткова заробітна плата; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати в формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні й інші виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Тобто, дані виплати, а саме виплата додаткової одноразової грошової допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті при стажі роботи в галузі 39 років 5 місяців ще 5 середньомісячних заробітків та 2,5 середньомісячних заробітків за нагороду «Почесний залізничник» входить за структурою до заробітної плати.Разом з тим, зауважує, що згідно оперативного плану, який складається відповідачем, закладаються кошти на проведення даного виду компенсаційних виплат. На позивача, як на працівника, який звільнявся, теж були закладені відповідні кошти, проте до сьогодні не проведено повного розрахунку, що дає підставу стверджувати, що даними коштами відповідач користується неправомірно.Окрім цього, протягом періоду з травня 2019 року по серпень 2020 року з роботи у Філії було звільнено у зв`язку з виходом на пенсію ряд працівників, яким аналогічні виплати згідно з пунктом 5.1.2. Колективного договору було виплачено у повному обсязі.Так, у результаті звільнення у вересні 2019 році, заступник директора з економіки та фінансів філії ОСОБА_7 , яка виконувала обов`язки директора філії, отримала усі виплати передбачені колективним договором, а також економіст відділу праці і зарплати філії ОСОБА_8 отримала при звільненні вказані виплати. Сам факт проведення виплат іншим працівникам Філії згідно з пунктом 5.1.2. колективного договору, а позивачу ні, є само по собі підтвердженням факту порушення її прав на оплату праці і на проведення з нею розрахунку по усім виплатам.

05.03.2021 позивачем подано клопотання із розрахунком належних до стягнення виплат та розрахунком суми виходячи із середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку із працівником при звільненні та просить стягнути з філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача суму вихідної допомоги в розмірі 248394,53 грн, суму середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні в розмірі 748401,26 грн., суму безпідставно утриманих внесків на рахунок профспілкової організації в розмірі 7701,98 грн., а всього 1004497,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., судові витрати в розмірі 11044,98 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» Яців В.Р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки ОСОБА_1 , що остання з 22.11.1979 по 22.04.2019 працювала в філії «Стрийського вагоноремонтного заводу» АТ «Українська залізниця» /а.с.21-25/.

22.04.2019 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком згідно ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу №823/ос від 12.04.2019 /а.с.26/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 нагороджена знаком «Почесний залізничник», що стверджується посвідченням, знак № НОМЕР_2 /а.с.55/.

Відповідно до наказу в.о.директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» №294 від 19.04.2019, позивачці ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків при стажі роботи в галузі 39 років 05 місяців 00 днів/а.с.27/.

Згідно відповіді директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» №ЮВ-36 від 03.07.2019 вбачається, що філією направлено на погодження правління АТ «Укрзалізниця» виплату додаткової одноразової допомоги, оскільки сума виплати перевищує еквівалент суми, визначений п.5.6 Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого наказом №099 від 27.02.2019 /а.с.9/.

Згідно відповіді в.о.директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» №ЮВ-17 від 31.01.2020 вбачається, що наказом в.о.директора філії №452 від 17.12.2019 було створено комісію з розгляду цих звернень та згідно протоколу від 17.12.2019 дана комісія вирішила нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 7,5 середньомісячних заробітків та середній заробіток за 23.04.2019, на даний момент вживаються заходи щодо виплати вказаних сум/а.с.17/.

Згідно відповіді АТ «Укрзалізниця» від 23.05.2019 повідомлено, що питання якісного наповнення колективного договору відноситься виключно до його сторін. Лише сторони колективного договору можуть визнати спосіб виконання норм зазначеного локального нормативного акту, беручи на себе відповідальність /а.с.28-29/.

Відповідно до п.5.1.1 колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» на 2014-2015 роки, зареєстрованого Стрийською міською радою від 24.12.2014 №15-КД та схвалено конференцією трудового колективу протоколом №8 від 30.07.2014 (надалі колективний договір) вбачається, що у разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права виплачувати одноразову грошову допомогу у зв`язку з виходом на пенсію за сумлінну працю на залізничному транспорті в таких розмірах при стажі роботи в галузі: для жінок понад 35 років п`ять середньомісячних заробітків. Працівникам нагородженим за час роботи на залізничному транспорті присвоєно «Почесний залізничник», «Залізнична слава» трьох ступенів, яким присвоєно почесні звання «Заслужений працівник транспорту України» та інші почесні державні звання, а також тим, які нагороджені ордерами, розмір одноразової грошової допомоги збільшується на 50%/а.с.30-46/.

Пунтом 5.1.2 колективного договору передбачено, що за відсутності рівноцінної заміни працівника при настанні права на пенсію, надати право директору підприємства за погодженням з профспілковим комітетом та згодою працівника зберегти пільги 5.1.1. при продовженні роботи.

Відповідно до листа АТ «Укрзалізниці» та професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України від 29.12.2018 №Ц/6-26/3472-18 повідомлено, що колективний договір пролонговано до кінця 2019 року/а.с.47-48/.

Протоколом спільного засідання профкому та адміністрації заводу від 22.05.2003 вирішено погодити залишення на роботі з збереженням пільг по пунктам 5.2.4 і 5.2.5 для головного бухгалтера заводу ОСОБА_1 у зв`язку з настанням пенсійного віку/а.с.50-54/.

Відповідно до рішення комісії по трудових спорах філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» від 04.04.2019, предмет спору відсутній, немає заяви на звільнення та письмової відмови адміністрації у виплаті матеріальної допомоги у відповідності до п.5.1.2. колдоговору/а.с.56/.

Згідно листа АТ «Укрзалізниця» від 31.05.2019 №ЦЦУП-11/191 вбачається, що надані матеріали підтвердили право на отримання додаткової одноразової допомоги згідно п.5.1.1. колективного договору філії/а.с.92/.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 просив перевірити строки звернення з позовом до суду.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (ст. 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України та ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці»; роз`яснено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто, порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з відповідним позовом незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Оскільки вихідна допомога є грошовою виплатою, яка не передбачена актами чинного законодавства та входить до структури заробітної плати, позовні вимоги щодо її виплати не обмежується будь-яким строком звернення до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Так, позивач на момент виходу на пенсію за власним бажанням мала стаж роботи у відповідача 39 років, на неї розповсюджується дія п.п. 5.1.1. та 5.1.2. колективного договору та їй при звільненні роботодавцем повинна бути сплачена вихідна допомога.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до приписів ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум - власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, позивач має право на виплату вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Позивач, розраховуючи суму невиплаченої їй вихідної допомоги, керувалася розміром середньомісячної заробітної плати 41 141,95 грн.

Позивачем надано довідку про розрахунок оплати середньої зарплати ОСОБА_1 , з якої вбачається розмір середньої заробітної плати 41141,95 грн., хоча за лютий 2019 отримала 22513,11 грн, березень 2019 21893,21 грн. /Т.2.а.с.87/.

Окрім цього, долучено довідку про заробітну плату №220 від 19.03.2021, з якої вбачається, що нараховано за січень 2019 43672,41 грн., лютий 2019 42145,13 грн., березень 2019 46905,37 грн., загальна кількість календарних днів 86. /Т.2.а.с.90/

За таких обставин, в матеріалах справи наявні дві довідки із різними сумами доходів на останні місяці, що викликають сумніви щодо їх достовірності.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити порядок проведення розрахунку належних до стягнення виплат.

Водночас, суд не погоджується з таким розрахунком позивача, зазначає, що розрахунок є необґрунтованим, в ньому чітко не відображено розмір середньої місячної заробітної плати, середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо середньомісячного числа робочих днів позивача, числа робочих днів, фактично відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді, тривалість робочого часу. Довідка, надана позивачем, не містить таких даних. Відповідного клопотання про витребування зазначеної інформації позивачем та її представником не заявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 вищезазначеної статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням того, що позивачем та її представником не надано доказів на підтвердження невиплаченої суми вихідної допомоги, розрахунок розміру середньої місячної заробітної плати виконано необґрунтовано та з припущеннями, суд позбавлений можливості переконатися у правильності розрахунків, а тому вимоги про стягнення вихідної допомоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку, про стягнення безпідставно утриманих внесків на рахунок профспілкової організації та моральної шкоди, суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення вихідної допомоги не підлягає задоволенню і вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки, вимога про стягнення безпідставно утриманих внесків на рахунок профспілкової організації та моральної шкоди, оскільки розрахунок цих сум позивачем та її представником також здійснено необґрунтовано, без зазначення показників, які використовувалися для підрахунку, тобто не доведено належними та допустимими доказами.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі за недоведеністю розміру сум, що підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості належних працівникові при звільненні виплат, повернення утриманих профспілкових внесків, стягнення середнього заробітку за час не проведення повного розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2021.

Головуючий суддя С. С. Сас