Провадження № 2/638/2399/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

представника позивача Марченко І.В.,

представника тертьої особи Орєхова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю торговий будинок «Слобожанський», Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Агрокомбінат «Слобожанський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі Дніпропетровськ», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк»про зняття арешту та заборони відчуження, припинення розшуку транспортних засобів,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю торговий будинок «Слобожанський», Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту та заборону відчуження з автобуса ПАЗ-4234, автомобіля КАМАЗ-53202, автомобіля КАМАЗ-5320, припинення розшук транспортних засобів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2015 року між позивачем та ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» укладений договір купівлі-продажу автобусу ПАЗ-4234, автомобіля КАМАЗ-53202, автомобіля КАМАЗ-5320. ОСОБА_1 умови договору виконав, сплативши ПрАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» 74529,91 грн., ПрАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» не передав йому автотранспорт за договором, не підписав акту прийому-передачі автотранспорту, видаткову накладну та не відповів на його претензію. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2015 року визнано за позивачем право власності на вищевказані транспортні засоби. При зверненні до ТСЦ №6341 Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області для перереєстрації транспортного засобу на нового власника за рішенням суду позивачу відмовлено на підставі п.15 Постанови КМУ від 07.09.1998 року №1388, оскільки під час проведення перевірки виявлена інформація про арешт автомобілів. Позивач не значиться боржником за даними Єдиного реєстру боржників та не є учасником жодного виконавчого провадження. Позивач набув право власності на транспортний засіб у спосіб та на підставах, не заборонених законом у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

11.02.2021 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки державний виконавець при вчиненні виконавчих дій у ВП №32606123, 30694778 діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

15.02.2021 року Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) надав відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки арешт майна боржника накладено в межах виконавчого провадження, рішення суду не виконане.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року по справі залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Агрокомбінат «Слобожанський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі Дніпропетровськ», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк».

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, представник третьої особи АТ «Державний експортно-імпортний банк України» заперечував у задоволенні позовних вимог, інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, клопотань про відкладення слухання справи суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

За договором купівлі-продажу автотранспорту №20/03-15 від 20.03.2015 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Агрокомбінат «Слобожанський» та ОСОБА_1 продавець зобов`язується передати у власність покупцеві автобус ПАЗ 4234, КАМАЗ-53202, КАМАЗ-5320 ЗСК за ціною у розмірі 74529,91 грн. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2015 року (справа № 636/1588/15-ц) за ОСОБА_1 визнано право власності на зазначені транспортні засоби. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортних засобів ПАЗ 4234, КАМАЗ 53202, КАМАЗ 5320 є ТОВ «Торговий будинок «Слобожанський».

За виконавчим провадженням №30694778 ТОВ ТБ «Слобожанський» є боржником у виконавчому провадженні за рішенням Господарського суду Харківської області про стягнення на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості у розмірі 11434833,48 євро та 4959347,73 грн, виконавче провадження відкрито 12.01.2012 року. 21.02.2013 року, 15.10.2013 року, 14.07.2014 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника. 24.03.2015 року виконавче провадження закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

14.05.2012 року відкрито ВП №32606123 про стягнення з ТОВ ТД «Слобожанський» та користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості. 14.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 29.06.2016 року повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 25.11.2011 року у ВП №29921966 накладено арешт на майно ТОВ «ТБ «Слобожанський» на користь ТОВ «Провімі Днепропетровськ», за повідомленням державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) вимоги виконавчого документу не виконані, рішення суду є чинним.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Таким чином, дії державного виконавця в частині накладення арешту є повністю законними.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону (ч. 2).

Згідно роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У пункті 5 даної постанови роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону "Про виконавче провадження".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі № 905/386/18 (касаційне провадження № 12-85гс19) зроблено висновок, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Також, в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року по справі №183/59/17-ц зазначено, що відповідачами у правах за позовом в порядку ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» є стягувач і боржник; вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є стороною виконавчого провадження, отже, він як особа, що є власником (володільцем) майна чи особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, позивач пред`явив вимоги зокрема до Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які не є боржником або особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно.

При цьому звертаючись до суду з позовними вимогами до ТОВ ТБ «Слобожанський», тобто боржника за виконавчим провадження, позивачем не заявлено вимог до осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно в межах виконавчого провадження під час виконання рішення суду, виконавче провадження №29921966 не завершено, клопотань залучення стягувачів у виконавчому провадженні у якості співвідповідачів позивачем не заявлено.

Враховуючи викладене, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю торговий будинок «Слобожанський», Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту та заборони відчуження, припинення розшуку транспортних засобів без задоволення, оскільки позивачем не пред`явлено вимог до стягувачів у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3,4,5,10,13,76,81,265-268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю торговий будинок «Слобожанський», Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Агрокомбінат «Слобожанський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Провімі Дніпропетровськ», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк»про зняття арешту та заборони відчуження, припинення розшуку транспортних засобів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06.10.2021 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин