РІШЕННЯ
Іменем України
04.10.2021 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді- Ванівського Ю.М.
з участю секретаря- Лозинського Т.-Р.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває на розгляді позовна заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.
Заяву мотивує тим, що 25 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 675.

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 липня 2021 року Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі

№ 465/1704/21, яким шлюб розірвано.

Після фактичного припинення шлюбних відносин син залишився проживати зі мною за адресою: АДРЕСА_1 та перебувати на моєму утриманні. В свою чергу, Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 СК України, обов`язку щодо утримування дитини. Це, зокрема, виражається у тому, що Відповідач не займається вихованням сина, не піклується про його стан здоров`я, фізичний стан та відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо.

Позивач зазначає про те, що орієнтовна середньо визначена сума місячних витрат на утримання дитини становить 10 000, 00 грн., що складається з витрат на:

харчування;

придбання ліків, лікарських та профілактичних засобів, оскільки син часто хворіє;

придбання одягу, іграшок, речей необхідних для розвитку дитини;

відвідування занять з англійської мови;

відвідування дитячого садка.

Крім того, позивач вказує на те, що вона щомісячно сплачую орендну плату за квартиру в якій ми проживаємо із сином у розмірі 6 200, 00 грн.

Оскільки, Відповідач інших утриманців немає, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, має постійний дохід в середньому 17 000, 00 грн. щомісячно, оскільки працює у Військовій частині НОМЕР_1 ГНУ на посаді офіцера служби конвоювання та охорони вважаю за необхідне просити суд стягувати з Відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач вказує наступне.

19 липня 2021 року позивачкою оплачено 28 250, 00 грн. за відпочинковий тур в Єгипет на 2-х осіб, який спрямований на оздоровлення сина, оскільки останній дуже часто переносить захворювання дихальних шляхів.

Оскільки, такі витрати здійснені в інтересах сина та відносяться до додаткових витрат, а тому 50% вартості туру на дитину слід стягнути з Відповідача, а саме 7 062, 50 грн. ((28 250, 00 грн. повна вартість туру : 2 кількість осіб):2 витрати діляться на 2-х батьків).

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

24 вересня 2021 року на адресу суду поступив відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що відповідач частково погоджується з позовними вимогами, а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 2850 грн. Крім того, відповідач вказує на той факт, що позивачем не обгрунтовано розмір витрат на дитину в сумі 10 000 грн. щомісячно. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, відповідач зазначив про те, що позивачкою не наведено доказів того, що такі витрати викликані особливими обставинами, як того вимагає ст. 185 Сімейного кодексу України.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити частково.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач просили задоволити позов в частині стягнення аліментів в розмірі 2850 грн. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то представник відповідача послався на постанову Верховного суду України від 26.09.2018 року у справі №761/6933/17, згідно якої витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралося позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, не є особливими обставинами. На підставі чого просив відмовити в задоволенні позову в тій частині.

Суд, заслухавши думку учасників та всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Cвстановлено, що 25 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 675.
За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 липня 2021 року Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі

№ 465/1704/21, яким шлюб розірвано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт не заперечується сторонами, а також підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору оренди від 23.02.2021 р.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №17 з вересня 2019 року і по даний час.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.
Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).
Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, та згідно довідки про доходи, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 у період з червня 2020 року по травень 2021 року отримав дохід у розмірі 203062,85 грн.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 на даний момент працює у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, суд врахувавши наведені сторонами доводи та докази, якими вони обгрунтовують свої позиції, приходить до переконання про стягнення із відповідача щомісячно аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 4000 грн., що на думку суду забезпечить належний розвиток спільної дитини. Дана сума є підйомною для відповідача та не ставить останнього у скрутне матеріальне становище.

Щодо заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд вказує наступне.

Судом встановлено, що 19 липня 2021 року позивачкою оплачено 28 250, 00 грн. за відпочинковий тур в Єгипет на 2-х осіб, що підтверджують наявні у матеріалах справи докази.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 26.09.2018 року у справі №761/6933/17, витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралося позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, не є особливими обставинами.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, перед судом не доведено того, що сторони спільно обирали місце відпочинку дитини, а тому, у розумінні ст. 185 СК України та з урахуванням вищевказаної позиції Верховного Суду України, понесені витрати позивакою на відпочинок дитини не був зумовлений особливими обставинами, а тому така вимога не підлягає до задоволення.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов слід задоволити частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мініму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. в корист держави.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.10.2021 р.

Суддя Ванівський Ю.М.