Провадження № 22-ц/810/577/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
04 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 червня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Шубочкіної Т.В. в м. Сєвєродонецьку Луганської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування,
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіт складений не був. Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, оскільки останній тяжко хворів, потребував стороннього догляду, перебував в безпорадному стані, потребував постійного лікування, матеріальної допомоги, тому позивач доглядав його. Крім позивача, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач, який є онуком померлого ОСОБА_4 та вважає себе спадкоємцем за правом представлення після своєї матері ОСОБА_5 (доньки спадкодавця та сестри позивача). Однак ОСОБА_2 зі спадкодавцем не проживав, будь-якого піклування не здійснював, допомоги матеріальної або іншої не надавав, крім того не надавав допомоги у сплаті комунальних послуг, все це робив ОСОБА_1 , відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 червня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування відмовлено.

Суд першої інстанції у своєму рішенні посилався на те, що в судове засідання не було представлено документів щодо проведеної операції ОСОБА_4 по ампутації кінцівки, не надано підтверджень, які б свідчили про його безпорадний стан, документів про умови його проживання та потребування спадкодавцем будь-якої допомоги родичів, в тому числі і відповідача.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що в судовому засідання сторони підтвердили те, що спадкодавець отримував достойну пенсію, свою операцію оплатив сам, матеріально допомагав сторонам, проживав із співмешканкою, яка до останнього піклувалася про нього, протягом 2 років після ампутації кінцівки його на дому відвідувала та допомагала соціальний працівник. Через неприязні відношення сторін вони тривалий час між собою не спілкувалися, а тому позивач не може стверджувати той факт, що відповідач умисно ухилявся від обов`язку утримувати спадкоємця. Крім того, сторони підтвердили, що до відповідача за допомогою взагалі ніхто не звертався. За встановленням факту умисного ухилення або бездіяльності ОСОБА_2 від обов`язку по утриманню спадкодавця позивач не звертався.

Суд першої інстанції врахував, що пояснення позивача змінювалися протягом розгляду справи. Надані до суду квитанції щодо оплати комунальних послуг та інтернету не підтверджують факт ухилення другою стороною своїх обов`язків щодо утримання спадкодавця.

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так як останні взагалі не були обізнані про життя родини ОСОБА_4 і їх показання базуються на припущеннях та розмовах з іншими особами та критично віднісся до свідчень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , бо останні є або були дружинами сторін, і, на думку суду, свідчили кожна на користь свого чоловіка.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував належним чином пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які пояснили, що ОСОБА_2 не надавав жодної допомоги спадкодавцю ОСОБА_4 , хоча мав таку можливість, а спадкодавець її потребував в силу стану здоров`я та віку.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 09 липня 2021 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідності до норми статті 1266 ЦК України, відповідач має право на частку спадщини за правом представлення, яка б належала померлій ОСОБА_5 за законом, а саме 1/2 частки спірної квартири.

Твердження позивача про необхідність усунення відповідача від права на спадкування, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, оскільки позивачем не надано належних доказів і достатніх правових підстав для такого усунення.

Позивач не навів жодних доказів того, що вони разом із померлим просили відповідача про необхідність спілкування чи надання певної допомоги спадкодавцеві. Матеріали справи не містять доказів витрат власних коштів позивача, з огляду на те, що померлий отримував достойну пенсію, яка покривала потреби. Крім того, спадкодавець свою операцію оплатив сам, матеріально допомагав сторонам, проживав із співмешканкою, яка до останнього піклувалася про нього, протягом 2 років після ампутації кінцівки його на дому відвідувала та допомагала соціальний працівник.

На думку відповідача, суд обґрунтовано не прийняв до уваги свідчення свідків, оскільки останні взагалі не були обізнані про життя родини спадкодавця і їх показання базуються на припущеннях та розмовах з іншими особами.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про його безпорадний стан спадкодавця, документів про умови його проживання та потребування спадкодавцем будь-якої допомоги родичів, в тому числі і відповідача.

Висновок суду відповідає обставинам справи та законодавству, зазначеному в тексті рішення, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Колегія суддів приймає роз`яснення, які містяться в пункті 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 серпня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 18 серпня 1992 року, за реєстром № 1-6261.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 16 вересня 2019 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. заведена спадкова справа номер у спадковому реєстрі 64747541, номер у нотаріуса 76-2019, після смерті ОСОБА_4 .

25 квітня 2020 року приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. повідомила ОСОБА_2 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи документу, що підтверджує право власності на квартиру за спадкодавцем, а згідно відповіді державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори видати дублікат договору купівлі-продажу квартири від 18 серпня 1992 року неможливо, так як архівні фонди Луганського обласного державного нотаріального архіву знаходяться на території, непідконтрольній Україні.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_2 за правом представлення.

Звертаючись до суду із позовом позивач посилався на те, що ОСОБА_4 тяжко хворів, потребував стороннього догляду, перебував в безпорадному стані, потребував постійного лікування, матеріальної допомоги, позивач доглядав його. ОСОБА_2 зі спадкодавцем не проживав, будь-якого піклування не здійснював, допомоги матеріальної або іншої не надавав, крім того не надавав допомоги у сплаті комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець отримував достойну пенсію, свою операцію оплатив сам, матеріально допомагав сторонам, проживав із співмешканкою, яка до останнього піклувалася про нього, протягом 2 років після ампутації кінцівки його на дому відвідував та допомагав соціальний працівник.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від обов`язку утримувати спадкодавця. До відповідача за допомогою взагалі ніхто не звертався.

Отже позивачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про факт ухилення ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві ОСОБА_4 допомоги, факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача, та останній мав матеріальну змогу надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм відповідну оцінку та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не довів обставин для застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України, на які посилався на обґрунтування своїх вимог, не надав доказів на підтвердження потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме відповідача за умови її надання іншими особами, а також, що відповідач мав матеріальну змогу надавати таку допомогу. Матеріали справи не містять доказів, що спадкодавець звертався до відповідача за наданням такої допомоги, а також не надано доказів, що ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані, а відповідач умисно ухилявся від надання допомоги.

В апеляційній скарзі зазначені обставини які є тотожними обставинам викладеним в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки судом зазначено, що свідки не були обізнані про життя родини ОСОБА_4 і їх показання ґрунтуються на припущеннях та повідомленнях інших осіб.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, п. ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.М. Луганська