Справа № 694/1671/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"22" вересня 2021 р. року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач також просить звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК Українидо позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 136 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору у позовах про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань. Ця практика повністю узгоджується з рішенням об`єднаної палати від 23 січня 2019 року, винесеним у справі N 187/291/17, де зазначено, щоглавою 8 КПК, врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, яке суд вирішує під час пстановлення вироку.

Суд звертає увагу, що висновок, викладений в постанові Верховного Суду стосувався недопущення стягнення судового збору саме у межах кримінального провадження.

В даному ж випадку позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, саме в порядку цивільного судочинства, а не в межах кримінального провадження.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положеньКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (Ashingdane v. the United Kingdom).

Ратифікація УкраїноюКонвенції про захист прав людини і основоположних свободпокладає на державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

В основу забезпечення справедливого доступу до правосуддя покладено принцип рівності, який розглядається у цьому контексті як гарантії однакового масштабу доступу до судового захисту незалежно від його диференціації, з огляду на недопущення різного ставлення за однакових чи подібних обставин, що посягає на сутність змісту права на судовий захист.

Разом з цим, згідно стандартів Європейського суду з прав людини вимога покрити такі судові витрати, як державне мито, в цивільних справах є сумісною з правом доступу до правосуддя лише якщо, вона не спотворює саму його сутність (Kreuz v.Poland).

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті6розділу1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Згідно до ч. 1ст. 4 "Розміри ставок судового збору" Закону України «Про судовий збір»,судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно доЗакону України «Про державний бюджет на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року становить 2270, 00 грн.

Отже, позовна заява майнового характеру, подана фізичною особою, повинна бути оплачена судовим збором у розмірі одного відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначені позивачем позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн. повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 908 грн.

У відповідності до частин 1, 2статті 185ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви про забезпечення доказів постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху як неналежно оформлену, а позивач повинен в 10 ти-денний строк з моменту отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

Керуючись, ст.ст.95,175,177,185,258,260,261 ЦПК України,

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення цієї копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.3ст. 185 ЦПК України,якщо позивач не усуне недоліків позовної заяви у строк встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачеві. Водночас, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакун