Справа № 159/5168/21
Провадження № 2/159/1216/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді :

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Бакай Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

07 вересня 2021 року ОСОБА_1 вернулась із позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1400 грн, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2011 року, у шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано в 2013 році. Після розірвання шлюбу сторони відновили подружні відносини, проживали однією сім`єю і у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте в 2015 році через погані стосунки в сім`ї сторони припинили спільне проживання. Діти залишились проживати із матір`ю в АДРЕСА_1 , де і зареєстровані на даний час. В 2019 році позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, однак в ході розгляду справи змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, обмежившись лише позовними вимогами щодо стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2020 з відповідача було вирішено стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн щомісячно. Вказала, що відповідач, незважаючи на обіцянки, участі в утриманні дочки ОСОБА_3 не приймає, добровільно матеріально дитину не забезпечує, фактично витрачає гроші лише на відпочинок з дітьми, вважаючи, що це і є аліменти. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дочки позивач не спроможна. А тому,з метою захисту прав та законних інтересів дитини просить у судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій у розміріпо 1400,00 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду.

1.2. У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечив проти сплати аліментів в розмірі 1400,00 гривень, визнав свій обов`язок утримувати дочку, вказав на можливість сплачувати аліменти в розмірі 1300,00 гривень.

Відповідач мотивував свою позицію тим, що дочка ОСОБА_3 народилася після розірвання шлюбу з позивачкою, запис в свідоцтві про народження дитини про батька був здійснений за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). Однак зазначив, що він завжди визнавав ОСОБА_3 своєю донькою і саме він ініціював звернення до органів ДРАЦСу із заявою про внесення відомостей про нього як батька у відповідні державні реєстри та в свідоцтво про народження доньки. Він сплачує аліменти за рішенням суду на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1400 грн. Вказав, що завжди підтримував дітей матеріально, утримував дочку як до моменту внесення відомостей про нього як батька, так і після цього. Запевнив, що приймає участь у розвитку та вихованні обох дітей; регулярно надає на утримання дітей грошову допомогу. Просив врахувати, що він офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід від тимчасових заробітків за кордоном, а тому вважає заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дочки завищеним, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки за рішенням в суду в розмірі 1300,00 грн щомісячно.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 01 жовтня 2021 року, відкладено на 11 жовтня 2021 року.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

В судове засідання 11 жовтня 2021 року учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача адвокат Коваль С.В. подав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності та відсутності відповідача, заперечення щодо позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, які просить врахувати під час ухвалення судового рішення.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України .

4. Фактичні обставини справи.

Сторони перебували у зареєстровано шлюбі з 28.09.2011 року. Дана обставина визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.2012 року (арк.спр. 8).

На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2013 року , шлюб між сторонами розірвано (арк.спр.10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.9). Крім того дана обставина визнається відповідачем.

На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2020 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн на дитину щомісячно, починаючи з 04.11.2019 і до досягнення дитиною повноліття (арк.спр.12-13).

З довідки виконавчого комітету Голобської селищної ради Ковельського району №970 від 06.09.2021 про склад сім`ї діти: син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 зареєстровані за місцем проживання матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (арк.спр.11).

Дані обставини також визнаються відповідачем і не спростовують відповідними доказами.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, обставини, визначені статтею 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку.

Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на отримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до досягнення останньою повноліття.

Визначаючи суму, належну до виплати, суд керується таким.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідач у відзиві зазначив, що він офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід від тимчасових заробітків за кордоном.

Однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не надав доказів про встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». Не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, стану здоров`я).

На переконання суду, відсутність у відповідача постійного джерела доходу та офіційного працевлаштування загалом не свідчить про відсутність у відповідача будь-якого заробітку, а вказують на альтернативні його види (зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж, з огляду на вік відповідача, відсутності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину на позивача.

Відсутність сталого доходу не може слугувати підставою для обмеження права дитини на гідне життя і не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи.

Відповідач є молодою, працездатною особою, тому відсутність постійного місця роботи не може бути підставою для визначення розміру аліментів в мінімально допустимому розмірі (1300,00 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дитини та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати свою дитину.

Керуючись наведеним, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини такого віку, стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову: стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у сумі 1400 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 07 вересня 2021 року.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 11.10.2021.

ГоловуючийЮ. Ф. Волкова