Справа № 460/3702/17 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/1386/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Карпин І.М. від 12 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, правонаступником якої є Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову та позовних вимог повністю.

Вказує, що зазначене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Вважає, що зазначена у позові сукупність умов, які призвели до незаконного прийняття судового рішення, а також наслідки, які має визнання за ОСОБА_3 права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом суд, за таких обставин, зобов`язаний був з власної ініціативи призначити експертизу з метою з`ясувати викладені у позовній заяві усіх обставин, однак ухилився від виконання прямих вимог зазначених у ч.1 ст. 103 ЦПК України. Зазначає, що порушення судом норм процесуального права є безумовною підставою скасування судового рішення, та призначення експертизи з приводу встановлення достовірності підпису ОСОБА_4 у заповіті від 11.12.2013р., за яким на випадок свої смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_3 і який посвідчено секретарем Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Лаба І.В.

В судове засідання, учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, те, що у судовому засіданні інтереси третьої особи захищав представник та те, що від представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у відсутності позивачки та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 81, 89, 247 ЦПК України, ст.ст. 328, 1218, ч.5 ст. 1268 ЦК України, ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та задовольняючи позов, виходив з того, що житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований у 1958 році, числиться за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/879 від 17.02.2017 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 ті на праві особистої власності не зареєстроване і свідоцтво про право власності не видавалося, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 16.03.2017. Суд вважав, що ОСОБА_4 на законних підставах володіла даним житловим будинком, однак не зареєструвала право власності у передбаченому законом порядку. 31.07.2008 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_6 . Даний заповіт посвідчено секретарем Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Кульчицькою О.Д. 11.12.2013 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_3 . Даний заповіт посвідчено секретарем Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Лаба І.В. Таким чином заповіт складений ОСОБА_4 11.12.2013 скасував дію попереднього її заповіту складеного 31.07.2008. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що стверджується актовим записом про смерть №17 від 01.12.2016 складеного керівником органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 . Згідно з рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.07.2017, позивач ОСОБА_3 пропустила строк визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , однак даним рішенням їй було визначено додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Також суд встановив, що ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Скобало Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак постановою нотаріуса від 06.09.2016 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Cуд встановив, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_4 , спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 , судом не встановлено. Третя особа вимог щодо предмету спору не заявляла, доказів звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не представила. Враховуючи те, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок унеможливлює позивачу належне оформлення спадкових прав, суд вважав, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

8.09.2017 позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, у якому просила:

?визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 . Ще за життя 11.12.2013 ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого усе належне майно заповіла їй. На даний час вона бажає оформити право власності на успадкований житловий будинок після смерті ОСОБА_4 , однак це унеможливлюється відсутністю свідоцтва про право власності на даний будинок, тому просила у судовому порядку визнати її власником будинку АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований у 1958 році, та згідно погосподарських книг домоволодіння №0334-1 за 2016-2020 роки (а.с. 99-100) був закріплений за вказаним домоволодінням, головою якого до дня смерті була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/879 від 17.02.2017 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 ті на праві особистої власності не зареєстроване і свідоцтво про право власності не видавалося, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 16.03.2017 (а.с.39).

31.07.2008 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_6 . Даний заповіт посвідчено секретарем Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Кульчицькою О.Д.

11.12.2013 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_3 . Даний заповіт посвідчено секретарем Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Лаба І.В.

Таким чином заповіт складений ОСОБА_4 11.12.2013 скасував дію попереднього її заповіту складеного 31.07.2008.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що стверджується актовим записом про смерть №17 від 01.12.2016 складеного керівником органу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 .

З рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28.07.2017 вбачається, що позивач ОСОБА_3 пропустила строк визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , однак даним рішенням їй було визначено додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Скобало Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак постановою нотаріуса від 06.09.2016 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування такого майна, що визначаються на час відкриття спадщини, та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями частини четвертої статті 41 Конституції України і статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли б за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

З довідки Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області від 27.03.2017 року №470 вбачається, що житловий будинок на АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 рахувався за ОСОБА_4 згідно по господарської книги 2016-2020 роки.

Також, згідно довідки Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області від 20.12.2016 року №1936, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована в будинку на АДРЕСА_1 .

Відтак, слід вважати, що вказаний будинок міг би входити до спадкового майна померлої ОСОБА_4 .

Однак, відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Також, із витягу з погосподарської книги за 2016-2020 роки вбачається, що площа житлового будинку АДРЕСА_1 в 2016-2018 роках становила 72,3 кв.м. з яких 36,6 житлова площа. (а.с. 99-100).

Однак, із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 від 16.03.2017 року вбачається, що площа житлового будинку становить 80,8 кв.м., з яких 15,6 кв.м. та 20,4 кв.м. є житловою. (а.с.13-16).

Відтак, площа спірного житлового будинку, який, згідно по господарських книг, належав померлій та того, на який претендує позивачка значно відрізняється.

Тому, слід вважати, що позивачка бажає визнати право власності на будинок, площа якого збільшилася по відношенню до того будинку, який належав ОСОБА_4 .

Відповідно слід вважати, що позивачка претендує на визнання права власності на будівлю, яка спадкодавиці на час смерті не належала. Такий об`єкт, що є предметом спору, міг бути самовільно збудованим, самовільно реконструйованим, частково реконструйованим, тощо, однак аж ніяк не належить до спадкового майна, як об`єкт права власності.

Також, слід вважати, що жодних доказів про те, що вцілому будівля, про визнання права власності на яку, як житловий будинок просить позивачка відповідає та не порушує істотно будівельні норми і правила немає.

Окрім цього, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Також, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов`язковими до застосування, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

В зв`язку з цим підстав для визнання права власності на спірний об`єкт за позивачкою немає, оскільки таке слід вважати матиме місце за рішенням суду, що в силу вимог згаданих статей є недопустимим.

Зважаючи на вказане, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення ж Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, правонаступником якої є Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра