Справа № 585/2670/21
Номер провадження 2/585/1001/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянув справу № 585/2670/21, провадження № 2/585/1001/21 у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів».

Предмет позову: стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку .

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 13.09.2021 серії ВМ №1018076, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ №000401.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Свій позов мотивує тим, що з 14.08.2018 по 16.03.2021 позивач працювала на посаді бухгалтера у відповідача. Наказом №18-К від 16.03.2021 звільнена з роботи за власним бажанням. Всупереч вимогам ст.ст. 115, 116 КЗпП України відповідач не провів з нею розрахунку при звільненні, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не виплачена і на цей час. Так, заборгованість по заробітній платі становить 14775,69 грн. Також позивач посилається на норми ст. 117 КЗпП України щодо обов`язку роботодавця виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Вказує, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 374 грн. 96 коп., кількість днів затримки розрахунку при звільненні - 127, просить стягнути 47619, 92 грн. ( 127 х 374,92). Окрім цього, просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн.

Відповідач свою позицію щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

15 вересня 2021 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.13).

04.10.2021 від генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» надійшло клопотання з проханням продовжити строк для надання ТОВ «Роменський завод продтоварів» відзиву на позов та відкласти розгляд справи, оскільки єдиний представник відповідача, яка спеціалізується в області права, контактувала з особою, що захворіла на COVID-19 і на даний час ОСОБА_3 перебуває на самоізоляції. Також вона відчуває погіршення стану здоров`я, має підвищену температуру і слабкість організму.

Оскільки на підтвердження указаного не надано жодного доказу, а розгляд справи проводиться в спрощеному провадженні і для подання відзиву на позов відповідач мав достатньо часу, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання, не має.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити .

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.06.2003 вбачається, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Роменський завод продтоварів» на посаді бухгалтера з 14.08.2018 по 16.03.2021, звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.8).

Згідно довідки від 06.09.2021 №ЦО000000114 розмір її середньоденної заробітної плати становить 374, 96 грн. (а.с.9).

Розмір заборгованості організації, в якій вона працювала станом на 07.09.2021 становить 14775, 69 грн. (а.с.10).

З наведених доказів встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, і на час звільнення з позивачем не проведений розрахунок.

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, які регулюються Законом України «Про оплату праці» та КЗпП України.

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зокрема, згідно норм ст. 38 КЗпП України підставами припинення трудового договору є ініціатива працівника.

Нормами статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно імперативної норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Крім того, частинами 1, 2 статті 83 КЗпП України передбачено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах і при звільненні позивача з нею не було проведено остаточний розрахунок, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даними позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України та ст.. 2 КЗпП України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Враховуючи те, що добровільно відповідач позивачу заробітну плату не виплатив, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 14775,69 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Абзацом 2 п.8 даного Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15.

Згідно довідки, наданої суду, середньоденна заробітна плата позивача становить 374 грн. 96 коп. (9).

Позивач була звільнена з роботи 16.03.2021, тобто у такому випадку розрахунок повинен був би бути проведений з нею у день звільнення .

Відповідачем не доведено відсутності в не проведенні розрахунку з позивачем при звільненні, своєї вини.

Представник позивача просить стягнути на користь ОСОБА_1 середньоденний заробіток за період з 16.03.2021 по 14.09.2021, який складає 47619 грн. 92 коп. (розрахунок 374,96 грн. х 127 днів).

Вирішуючи спір в цій частині, суд вважає за необхідне врахувати позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, та, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, за існуючих умов, вважає за потрібне зменшити розмір відшкодування, визначений ст. 117 КЗпП України до суми заборгованості по заробітній платі.

Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягає стягненню з відповідача у розмірі 14775, 69 грн.

Щодо судових витрат.

У відповідності до вимог ч.1 та п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору у розмірі 430,04 грн. ( розрахунок 29551,38 х 908 : 62395,61 = 430,04) та у відшкодування витрат на правову допомогу 473,61 грн. (29551,38 х 1000 : 62,9561 = 473,61), що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 430,04 грн., оскільки за позовну вимогу в частині стягнення боргу по заробітній платі позивач у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена.

Інша частина судового збору у розмірі 477,96 грн. (розрахунок 908 430,04 = 477,96) підлягає віднесенню на рахунок держави.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод Продтоварів», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, задовольнити частково.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ): 14775 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 69 коп. заборгованості по заробітній платі та 14775 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 69 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ): 473 (чотириста сімдесят три) грн. 61 коп. витрат на правову допомогу та 430 (чотириста тридцять) грн. 04 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» () на користь держави судовий збір у розмірі 430 (чотириста тридцять) грн. 04 коп. Судовий збір у розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн. 96 коп. віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», юридична адреса: вул. Авіаційна, 39 оф. 17, місто Дніпро Дніпропетровська область, 49017, код за ЄРДПОУ 42295910.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова