Провадження № 2-з/643/231/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Поліщук Т.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Захарова Олександра Олександровича про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Захарова Олександра Олександровича звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої Анастасії Анатоліївни, в якому просить: скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, 01.10.2021 стороноюпозивача подана заява про забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої А.А., яка прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.04.2017, за яким за АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , підставою реєстрації права власності на квартиру був договір іпотеки № 2812 від 24.03.2017. Позивач не погоджується з незаконними діями відповідача АТ КБ «ПриватБанк», звернулась до суду за захистом свого порушеного права, вважає, що право власності на квартиру до відповідача АТ КБ «Приватбанк» перейшло незаконно, та позивач втратила право власності на свою квартиру з порушенням чинного законодавства України, поза її волею, в період дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Отже, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач АТ КБ «Приватбанк», маючи на даний час право власності на квартиру позивача, щоб виключити можливість повернення квартири попередньому власнику, здійснить дії, направлені на подальший перепродаж квартири, чи вчинення щодо квартири будь-яких інших правочинів, що зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду, яке може бути ухвалено на користь позивача.

Суд, вивчивши доводи заяви та додані документи, дійшов до наступного.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

З абезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2021, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34976452 від 27.04.2017 приватного нотаріуса Арсеньєвої Анастасії Анатоліївни Дніпровського міського нотаріального округу.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач АТ КБ «ПриватБанк», набувши право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке оспорюється позивачем, може у будь-який час здійснити відчуження вказаної квартири на користь третіх осіб, та невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому їх вжиття до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти заборону суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві приватної власності за публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34976452 від 27.04.2017 приватного нотаріуса Арсеньєвої Анастасії Анатоліївни Дніпровського міського нотаріального округу.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Захаров Олександр Олександрович АДРЕСА_3 .

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код 14360570, юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Поліщук