Справа № 331/1252/21
Провадження № 2/331/1148/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, за участі представників позивача - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника відповідачів - адвоката Кузнецової А.С.,

встановив:

Позивач 15 березня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення (далі ЦО) та гарячого водопостачання (далі ГВП) в сумі 57254,22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачам надавались комунальні послуги, однак вони не виконали належним чином свої зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Представником відповідачів адвокатом Кузнецовою А.С. 05.05.2021 наданий відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим з підстав, що в частині нарахування боргу за послуги з ГВП, не зазначено підстави нарахування саме зазначених у розрахунку сум боргу (за показаннями лічильника чи по нормам споживання), що утруднює перевірку нарахованого боргу за послуги ГВП і позивачем не вказано, що в житловому приміщенні знаходиться засіб обліку гарячої води. В квітні 2021 року відповідачем здійснена повірка лічильника, показання приладу обліку зафіксовані в акт від 01.04.2021. В порушення умов договору, укладеного сторонами, позивачем нарахував заборгованість за послугою ГВП при наявності приладів обліку. Просить застосувати строк позовної давності стосовно стягнення суми боргу за послуги з ЦО та ГВП за період з листопада 2016 року по січень 2018 рік в сумі 18 658,38 грн і відмовити у цій частині позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Концерном МТМ 29.07.2021 надані пояснення, в якій зазначено, що відповідачем здійснювались часткові оплати заборгованості, у березні 2018 року на суму 3000 грн, що вказує на визнання боргу і переривання строку позовної давності. З приводу нарахування ГВП з вересня 2018 по січень 2021 року, то відповідно до ст.17 Закону України „ Про метрологію та метрологічну діяльність законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту(один раз на 4 роки). Лічильник є власністю споживача, він несе повну відповідальність за утримання та його експлуатацію. З 1 січня 2018 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів, які можуть самостійно обрати підприємство, що має відповідну ліцензію на діяльність з повірки квартирних приладів обліку води. Абонентам, у яких термін повірки лічильників води прострочений, нарахування за послугу з гарячої води здійснюються у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі ( з урахуванням на одну особу). Остання технічна перевірка проводилась 26.05.2014 року № 75, що свідчить про те, що наступну планову перевірку треба було б проводити у травні 2018 року. Впродовж 2018р. Концерном «МТМ» проводилась інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води за рахунок їх власників, відповідні попередження з грудня 2018р. стали розміщатись в рахунках на сплату житлово-комунальних послуг, в засобах масових інформаціях, а саме на офіційному сайті Концерну «МТМ».

Використання засобу вимірювальної техніки, який не пройшов періодичну повірку і щодо якого не підтверджена відповідність нормам законодавства та технічним стандартам (прирівнюється до несправності), заборонено, позивач з вересня 2018 року зняв квартирний прилад обліку гарячої води з абонентського обліку та почав здійснювати нарахування відповідачам плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу.01.04.2021 року проведено повірку квартирного лічильника гарячої води, встановленого в квартирі АДРЕСА_1 , лічильник гарячої води тип №75 від 01.04.2021 року опломбовано та поставлено на комерційний облік. З приводу не проживання відповідачів зазначили, що відповідачі завчасно не звертались до позивача з приводу відсутності за місцем реєстрації, підтверджуючих документів не надавали. Відповідачі зареєстровані за адресою, а тому зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги.

Представником відповідачів адвокатом КузнецовоюА.С. 13.10.2021 надане письмове пояснення, відповідно до якого просить долучити до матеріалів справи довідкупро фактичне місце проживання ОСОБА_1 , 1955 р.н., ОСОБА_2 , 1955 р.н., які з 2015 року мешкають у селі Новостепнянське Запорізького району Запорізької області без реєстрації там свого місця проживання та відповідь Концерну МТМ щодо здійснення перерахунку на підставі зазначеної довідки - лист від 27.09.2021 № 5121/42-7465, яким фактично відмовлено в перерахунку суми боргу в спірному періоді.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні зазначили, що заборгованість за послугу з ГВП за період з вересня 2018 по січень 2021 року розраховано за нормою, оскільки відповідачами не проведена повірка лічильника, а тому зазначений лічильник знятий з обліку як несправний. Відповідно до порядку лічильник ставиться на облік шляхом його опломбування. Послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води є різними комунальними послугами і обліковуються окремо:послуга з опалення нараховується відповідно до площі приміщення, а постачання гарячої води за лічильником або за нормою споживання. Строк позовної давності не пропущений, а тому вважають, що є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідачів.

Представник відповідачів адвокат Кузнецова А.С. проти позову заперечувала. Послалась на пропуск строку позовної давності. Також зазначила, що відповідач безпідставно зняв з обліку лічильник гарячої води, після чого неправомірно здійснив нарахування заборгованості за послугою ГВП по нормам споживання. Відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не проживають по адресою, за якою проведено нарахування заборгованості за комунальні послуги, що підтверджується довідкою з місця проживання цих осіб, а тому просить позов задовольнити частково.

З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, а також вивчивши подані відповідачами відзиви, заперечення, подану представниками позивача пояснення, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

За даними Реєстру територіальної громади міста Запоріжжя відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-15) і є споживачами послуг, які надаються позивачем за вказаною адресою.

Між відповідачем ОСОБА_1 і Концерном «Міські теплові мережі» 02 вересня 2010 року укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Суб`єктами користування послугами є члени його сім`ї в кількості 4 осіб.

Відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 і є споживачами послуг, які надаються позивачем.

Враховуючи викладене,між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Цивільним Кодексом України (далі ЦК), Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила №630) і договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 02.09.2010 року (далі Договір).

Відповідно до ст. 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.ст.7,8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. ст. 64,67,68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно із ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610,611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення чи гаряче водопостачання відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиті послуги в повному обсязі не здійснювали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг та наявності заборгованості, і вказані обставини відповідачами не спростовані.

Разом з тим, посилання представника відповідачів на необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за централізоване гаряче водопостачання заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до акту технічного обстеження водопроводу від 26.03.2014 року за адресою: АДРЕСА_3 на вводі гарячої води встановлений прилад обліку №75, який опломбований.

До серпня 2018 року нарахування заборгованості за послуги з ГВП здійснювалось відповідно до показань приладів обліку, що сторонами не заперечується.

Починаючи з вересня 2019 року позивач зняв лічильник гарячої води з абонентського обліку і розпочав нарахування за послугу ГВП у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі.

Зазначені дії позивача суперечать як Договору, укладеному між сторонами, так і положенням діючого законодавства.

Так, відповідно до пункту 7 Договору, плата за надані послуги за наявності обліку води і теплової енергії справляється за їх показанням згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених цим договором (пункт 11 Договору).

Споживач має право на: установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії та взяття їх на абонентський облік; періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Споживач зобов`язаний: забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води і теплової енергії та не втручання в їх роботу; у разі встановлення виконавцем факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води і теплової енергії відшкодувати вартість робіт з проведення їх експертизи, метрологічної повірки та ремонту згідно із законодавством (пункти 16,17 Договору).

В свою чергу, Виконавець (Концерн МТМ) має право: вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливають на розмір плати за послуги з оформлення додаткової угоди до нього; доступу до приміщення споживача, зокрема для огляду і перевірки показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії відповідно до законодавства; у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії звернутися до акредитованої лабораторії для проведення експертизи їх технічного стану та метрологічної повірки.

Виконавець зобов`язаний: контролювати встановлені міжповіркові інтервали; забезпечувати за заявою споживача у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку (пункти 18,19 Договору).

Договір є чинним на теперішній час, оскільки п. 31 договору зазначено, що договір укладається строком на п`ять років. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строк його дії однією із сторін не буде письмове заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами № 630.

У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Аналіз зазначених положень договору і законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у помешканні обліку води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

На підставі зазначених положень, суд приходить до висновку, що непроведення періодичної повірки засобу обліку води не може прирівнюватись до несправності і не є підставою для нарахування позивачем заборгованості за нормами споживання.

Позивачем не доведено факту несанкціонованого втручання в роботу засобу обліку гарячої води, що встановлений у квартирі за місцем надання послуг з ГВП, як і його несправність, що не підлягає усуненню.

Навпаки, відповідно до Акту виконаних робіт №127 від 01.04.2021 з виконання вимірювань для повірки законодавчо регульованих засобі вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації (лічильники холодної/ гарячої води), засіб обліку гарячої води №75 за адресою: АДРЕСА_3 , який встановлювався і опломбовувався 26.03.2014 року, успішно пройшов повірку, пломби в наявності.

Згідно із Актом контрольного зняття показань квартирного приладу обліку гарячої води від 06.05.2021 за адресою: АДРЕСА_3 представником Концерну МТМ проведено технічний огляд зазначеного засобу обліку гарячої води №75, та встановлено: прилад обліку без видимих ушкоджень, справний і опломбований, фільтр та зворотній клапан в наявності, дефектів та механічних пошкоджень немає.

Відповідно до встановленого порядку, прилад обліку приймається на абонентський облік шляхом проведення його огляду і опломбування представником виконавця.

Разом з тим, позивачем не доведена законність зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку, отже жодним нормативним актом не передбачена можливість зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку у разі не проведення його повірки, що не може прирівнюватись до несправності приладу обліку і не є підставою для неврахування його показників, з огляду на те, що у подальшому при проведенні повірки не встановлено несправності зазначеного приладу обліку гарячої води.

Оскільки заборгованість за водопостачання гарячої води виникла у відповідачів у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пунктам 7,11 Договору і пункту 10 Правил № 630, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послугу з ГВП за період з 01.09.2018 по 31.01.2021 за нормативами споживання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Стягнення заборгованості за цей період можливо після врахування показників обліку гарячої води і проведення перерахунку.

Надання послуг з водопостачання гарячої води за період з 01.11.2016 по 31.08.2021 відповідачами не спростовується. Нарахування заборгованості за цей період здійснювалось відповідно до показань приладу обліку гарячої води.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідачів про те, що відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не проживають по адресою, за якою проведено нарахування заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до довідки Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1206 від 19.08.2021 ОСОБА_1 , 1955 р.н. і його дружина ОСОБА_9 , 1955 р.н. проживають без реєстрації з 2015 року за адресою: АДРЕСА_4 .

Однак, судом враховано, що договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 02.09.2010 року укладений безпосередньо з ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 6 Договору, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі) та відновлення надання відповідних послуг шляхом зняття пломб за власний рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Право споживача за договором кореспондується із обов`язком виконавця зменшити розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Аналогічне положення міститься у пункті 29 Правил №630 щодо права споживача на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності.

Відповідачами не доведено, що вони звертались до позивача з приводу своєї відсутності за місцем реєстрації, і надавали офіційні документи на підтвердження своєї відсутності.

За відсутності зазначеної заяви відповідачів, позивачем продовжувались надаватись комунальні послуги за вищевказаною адресою, відповідно до укладеного Договору.

Разом з тим, за Договором ОСОБА_1 і члени його родини є споживачами послуг, що надаються Концерном МТМ і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З огляду на те, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою надання комунальних послуг, вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати цих послуг.

В свою чергу відповідачами заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води є різними послугами, мають різну базу нарахування за надані послуги (опалення виходячи із площі приміщення, а постачання гарячої води за показниками приладу обліку або за нормами споживання), обліковуються окремо, судом розглянуто питання дотримання строків позовної давності окремо за кожною послугою.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оплата за послуги повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць.

Відповідно до статті 256ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 2 ст.267ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості і письмової відповіді Концерну МТМ від 09.06.2021 №3043/42 випливає, що відповідачами здійснювалась оплата за послугу з ЦО з перевищенням суми поточної заборгованості за місяць, а саме: у березні 2018 року сплачено 3000 грн за лютий 2018року при нарахуванні 627,39 грн, у грудні 2018 року сплачено 1000 грн за листопад 2018 року при нарахуванні 290,56 грн за вказану послугу, що свідчить про визнання відповідачами свого боргу та переривання строку позовної давності в березні і в грудні 2018 року за щомісячними платежами за послугою з ЦОна підставі ст.ст.256,257,261,264 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послугу з ЦО за період з 01.11.2016 по 31.01.2021 підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідачів за послугу з ЦО за період з 01.11.2016 по 31.01.2021 складає 11716,42 грн (29759,44 грн - 4000 грн - 14043,02 грн), з врахуванням платежів, які здійснені відповідачами на оплату послуги з ЦО (4000 грн) і призначених пільг за цією послугою в період з листопада 2019 по червень 2020 року (14043,02 грн).

Разом з тим, як встановлено з наданих сторонами документів оплата за послугу з ГВП за період з 01.11.2016 по 31.01.2021 відповідачами не здійснювалась.

Як випливає з розрахунку за лютий 2017 року відповідачу за надані послуги з ГВП нарахована сума 318,43 гривень, яку відповідачі повинні сплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто до 20 березня 2017 року, отже з 21.03.2017 розпочався перебіг позовної давності за вказаним місячним платежем, який закінчився 21.03.2020.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом 15.03.2021, підстави для зупинення або переривання строку позовної давності за період з 01.11.2016 по 21.03.2020 за послугою з ГВП не встановлені, суд приходить до висновку, що за вимогами про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за послугою з ГВП за період з 01.11.2016 по 31.02.2017 сплинули строки позовної давності, а тому за цей період у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо стягнення заборгованості за послугою з ГВП після лютого 2017 року суд зазначає наступне.

Як випливає з розрахунку за березень 2017 року відповідачу за надану послугу з ГВП нарахована сума 825,02 гривень, яку відповідачі повинні сплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто до 20 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12:

12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX тобто саме з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

З огляду на те, що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послугу з ГВП за місячними платежами, які розпочались з 21.04.2017 року спливає 21.04.2020 року, проте в силу п.12 Прикінцевих та перехідні положення Цивільного кодексу України з 02.04.2020 року позовна давність продовжується на строк дії карантину, тобто дії по теперішній час, а тому заява представника відповідачів про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за послугу з ГВП за період з 01.03.2017 по 31.08.2018 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідачів за послугу з ГВП за період з 01.03.2017 по 31.08.2018 року, яка нарахована виходячи із показань приладу обліку гарячої водистановить7684,65 грн.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надану послугу з ЦО за період з 01.11.2016 по 31.01.2021в сумі 11716,42 грн, і за послугою з ГВП за період з 01.03.2017 по 31.08.2018 року в сумі 7684,65 грн, а всього 19401,07 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 769,21 гривень (2270 грн х 19401,07 грн/57254,22 грн) порівну, тобто по 192,30 грн. з кожного.

Керуючись ст..ст.1,7-9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.317,322,509,526,610-611 ЦК, ст. 3,4,11-13,263,265,279 ЦПК, суд

ухвалив:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги: за централізоване опалення в період з 01.11.2016 по 31.01.2021 в сумі 11716,42 гривень, за централізоване постачання гарячої води в період з 01.03.2017 по 31.08.2018 в сумі 7684,65 гривень, а всього 19401 (дев`ятнадцять тисяч чотириста одна) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у сумі по 769 (сімсот шістдесят дев`ять) гривень 21 копійок з кожного.

В іншій частині у задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 18 жовтня 2021 року.

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 Установа банку: Філія-Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127 ІПН: 49).

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації/проживання: АДРЕСА_5 ).

Суддя: Р.С. Солодовніков