ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6960/21 Справа № 205/5080/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення права користування частиною домоволодіння та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення права користування частиною домоволодіння та виселення.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між позивачем та ОСОБА_1 розірвано 07.09.2019 року. Проте відповідачі до цього часу продовжують проживати у будинку та чинять перешкоди у користуванні майном позивача.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд припинити відповідачам право користування 1/3 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та виселити відповідачів з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення права користування частиною домоволодіння та виселення задоволено.

Припинено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право користування 1/3 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (а.с. 68-70).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М. за реєстровим № Д-1210, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 27.11.2003 року (а.с. 8-9).

У вказаному житловому будинку мешкають та зареєстровані колишня дружина позивача ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 (а.с. 11-12).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2019 року, яке набрало законної сили 07.09.2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції встановив, що позивач є власником спірного житлового будинку.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18) та 14.08.2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18).

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення даного позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: