Справа № 466/1763/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

у с т а н о в и в:

04 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, у якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір довічного утримання від 18 серпня 2009, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1124; скасувати заборону відчуження (заборону №9) квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , накладену 18 серпня 2009 року державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1125; визнати право власності ОСОБА_2 на квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м, до якої також належить комора в підвалі 1,6 кв.м.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 18 серпня 2009 між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1124.

Відповідно до п. 1 Договору відчужував (позивач) передає у приватну власність набувачу (відповідачу) належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м.

Пунктом 7 Договору передбачено, що обов`язок набувача по наданні відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у цілій відчужуваній квартирі, здійснення догляду та необхідної допомоги, наданні побутових послуг, забезпеченням згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості, у разі виникнення потреби, забезпечити іншими видами матеріального забезпечення та доглядом.

Пунктом 8 Договору передбачено, що грошова оцінка зазначених видів матеріального забезпечення на місяць визначається у розмірі 400 гривень, яка в майбутньому підлягає індексації в порядку встановленому законом. Позивач (відчужувач) до підписання договору одержала від відповідача (набувача) одноразову грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 25000 грн. Крім того, відповідач (набувач) зобов`язаний щомісячно оплачувати комунальні послуги за квартиру (газопостачання, водопостачання, електроенергію та ін.) у термін, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг та абонплату за телефон.

Одночасно з посвідченням Договору державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К. на квартиру зазначену у договорі було накладено обтяження «Заборона №9», у вигляді заборони відчуження квартири, яка належить відповідачу до припинення чи розірвання спірного договору.

Зазначає, що відповідач виконує взяті на себе зобов`язання щодо збереження за позивачем права проживання у відчужуваній квартирі та матеріального забезпечення у сумі 400 грн. з подальшою індексацією, однак щодо забезпечення позивача погодженими сторонами у договорі: доглядом, необхідною допомогою, лікувальними засобами, наданням побутових послуг, іншими видами матеріального забезпечення та оплатою комунальних послуг, то цих зобов`язань відповідач ОСОБА_3 протягом дії Договору жодного разу не виконувала. На початку дії договору, позивач витрачала кошти, отримані позивачем до підписання договору на ліки, харчування, комунальні послуги та інші види забезпечення, поки гроші не закінчилися. Зазначає, що відповідач, приблизно в 2014-2015 рр змінила своє місце проживання, переїхавши до м. Євпаторія, АР Крим, та з цього часу позивач її жодного разу не бачила та не чула, надсилаючи їй тільки грошові кошти у сумі 400 грн., хоча за договором довічного утримання відповідач зобов`язувалася не тільки забезпечувати позивача довічним утриманням у щомісячному розмірі не менш як 400 грн. з подальшою індексацією, а також, зокрема, її довічним утриманням. У зв`язку із похилим віком та станом здоров`я вона потребує постійного стороннього догляду, однак цього, як передбачено договором не отримує. Крім того, у зв`язку із збільшенням цін у 2015 році на ліки, комунальні платежі, побутові послуги, продукти харчування, вона потребує додаткового матеріального утримання, яке, окрім надісланих поштою коштів, відповідач не надає.

Відповідачем не виконуються взяті на себе обов`язки, які передбачені Договором, укладеним між ними, тому вона на підставі п. 14 даного договору та ст. 755 ЦК України, який передбачає його розірвання за згодою сторін або рішенням суду, змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд такі задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2009 року між ОСОБА_2 , 1939 року народження та ОСОБА_3 , 1960 року народження було укладено договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Другої львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1124.

Відповідно до п. 1 даного Договору відчужувач (позивач ОСОБА_2 ) передає у власність набувачу (відповідачу ОСОБА_3 ) належну позивачу на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м, взамін чого ОСОБА_3 , зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно, на умовах цього договору.

Відповідно до п.2 даного Договору, зазначена квартира належить відчужувачу (позивачу ОСОБА_2 ), на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів від 04 квітня 1995 року, зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації за номером запису 11955 під реєстраційним номером 25728583.

Відповідно до п.3 даного Договору, зазначена квартира, в цілому, складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 18.7 кв.м та кухні. Загальна площа квартири становить 35,6 кв.м. До квартири належить комора в підвалі площею 1,6 кв.м.

Пунктом 7 Договору передбачено, що обов`язок набувача по наданню відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у цілій відчужуваній квартирі без конкретного визначення частини помешкання; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг; забезпеченням згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; у разі виникнення потреби, забезпечити іншими видами матеріального забезпечення та доглядом.

Пунктом 8 даного Договору передбачено, що грошова оцінка зазначених цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у сумі 400 гривень, яка в майбутньому підлягає індексації в порядку встановленому законом.

Згідно умов договору відчужувач до підписання договору одержала від відповідача (набувача) одноразову грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 25000 грн.

Крім того, відповідно до п. 8 даного Договору, набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені(набувачем чи відчужувачем). До оплачуваних комунальних послуг належить: плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (гарячу та холодні воду) та електроенергію в обсязі 75 кВт, абонентська плата за телефон. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім.

Пунктом 14 даного Договору передбачено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, або за рішенням суду згідно ст. 755 ЦК України.

Одночасно з посвідченням Договору державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К. на квартиру зазначену у договорі було накладено обтяження «Заборона №9», у вигляді заборони відчуження квартири, яка належить відповідачу ОСОБА_3 до припинення чи розірвання договору.

Підставою для звернення позивача до суду стало виникнення між сторонами спору з приводу неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором довічного утримання, укладеного 18 серпня 2009 року, який станом на теперішній час є чинним.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено в ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п.14 договору, а саме за згодою сторін, або за рішенням суду згідно ст. 755 ЦК України.

Позивач у позовній заяві зазначає, що зобов`язання, згідно умов договору довічного утримання від 18.08.2009 виконуються не належним чином, зокрема, відповідач в частині взяття на себе зобов`язання щодо збереження за позивачем права проживання у відчужуваній квартирі та матеріального забезпечення у сумі 400 грн. на місяць з подальшою індексацією виконує у повному обсязі;

щодо інших зобов`язань, передбачених п.п.7,8 спірного договору, а саме: здійснення догляду та необхідної допомоги за позивачем; надання побутових послуг; забезпеченням згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; у разі виникнення потреби, забезпеченням іншими видами матеріального забезпечення та доглядом, оплату щомісячно житлово-комунальних послуг, то дані зобов`язання відповідачем не виконуються, що стверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, яка зазначила, що договір довічного утримання було укладено у 2009 році між нею та відповідачем - ОСОБА_3 , з якою вона попередньо знайома не була. До підписання договору вона отримала від відповідача 25000 грн. Грошові кошти у розмірі 1500 грн. на житлово-комунальні послуги, відповідач надсилає їй поштовими переказами. Зазначає, що приблизно один рік відповідач була у м. Львові, потім поїхала до АР Крим. Повідомляє суд, що жодного догляду за нею відповідачем не здійснюється, на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, нещодавно їй телефонував син відповідача і запитував її, чому вона подала позов до суду, на що вона відповіла, що потребує допомоги, яка їй не надається. Зазначає, що зараз за нею догляд здійснює її сусідка, грошових коштів їй критично не вистачає;

- показаннями свідка ОСОБА_4 , яка є сусідкою позивача, яка у судовому засіданні зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_2 просить її про допомогу у догляді за нею, у квартирі у якій мешкає позивач поламана сантехніка, та дана квартира потребує ремонту. Зазначає, що позивач часто хворіє, потребує допомоги, а також вона з позивачем уклали декларацію з сімейним лікарем. Щодо відповідача, то вона її ніколи не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , яка є племінницею позивача, яка у судовому засіданні зазначила, що позивач приблизно 10 років тому, підписала договір довічного утримання. Зазначає, що позивач потребує допомоги, в тому числі медичної, якої їй відповідач не надає, яку вона ніколи не бачила. Відносно себе заявляє, що надавати допомогу позивачу не може самостійно;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка є сусідкою позивача з одного під`їзду, яка у судовому засіданні зазначила, що відповідача вона не бачила, та їй відомо зі слів позивача про договір довічного утримання;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка є двірником у будинку, у якому проживає позивач, яка у судовому засіданні зазначила, що відповідача вона ніколи не бачила, та їй відомо про договір довічного утримання зі слів позивача. Також наскільки їй відомо, догляд за позивачем ніхто не здійснює.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перетинала державний кордон України, а саме: здійснювала в`їзд з АР Крим на територію України (КПВВ Каланчак) 19.04.2016 та виїжджала з території України (КПВВ Каланчак) до АР Крим 22.04.2016 та здійснювала в`їзд з АР Крим на територію України (КПВВ Каланчак) 05.10.2018 та виїжджала з території України (КПВВ Каланчак) до АР Крим 10.10.2018, що свідчить про те, що як мінімум з 10.10.2018 відповідач ОСОБА_3 перебувала в АР Крим по даний час, тобто зобов`язань, які передбачені п. 7,8 договору довічного утримання відповідач ОСОБА_3 не здійснювала.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх позовних вимог, а саме те, що відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору довічного утримання від 18.08.2009 не виконувала у повному обсязі, як це передбачено вказаним договором, а саме: відповідач не здійснювала догляду та не надавала необхідної допомоги позивачу, не забезпечувала позивача лікувальними засобами, не надавала їй побутові послуги, не забезпечувала іншими видами матеріального забезпечення та не здійснювала щомісячної оплати комунальних послуг, що стверджується зібраними доказами, наявних в матеріалах справи.

Згідно з ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч.1 ст.756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18.01.2017 року у справі № 6-2723цс16, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та дійсним володільцем майна.

Таким чином, з огляду на специфіку договору довічного утримання та особливості його розірвання, які не передбачають автоматичного застосування реституції або віндикації в розумінні ст.216 ЦК України як способів захисту цивільного права, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , до якої належить комора в підвалі за позивачем ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 206, 216, 525, 526, 653, 744, 755, 756 ЦК України суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 до ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання від 18 серпня 2009, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1124.

Скасувати заборону відчуження (заборону №9) квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , накладену 18 серпня 2009 року державним нотаріусом Другої Львівської нотаріальної контори Шершун Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1125.

Визнати право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м, до якої належить комора в підвалі площею 1,6 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2021 року.

Суддя Р. Б. Єзерський