справа № 278/2371/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Татуйка Є.О. за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Спрямованими та уточненими в ході розгляду справи вимогами заявник просить суд ухвалити рішення, яким визнати незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем та визнати за позивачем право на 1/2 частину такого майна, як за співзабудовником.

В судовому засіданні представник позивача вимоги повністю підтримав та просив суд їх задовольнити. В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого разом, за спільні кошти збудували зазначене та спірне майно.

Представник відповідача у судовому засіданні вимог не визнав та просив суд їх повністю відхилити. На підтримання власної позиції зазначив, що хоча будівництво і відбувалось, в основному, за час існування шлюбу між сторонами, фактично відбувалось за кошти батька відповідача та для потреб останнього. Мало того, початок будівництва мав місце до укладення шлюбу сторін і земельна ділянку не належала та не належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки була власністю батька та подарована ним відповідачеві вже за час шлюбу.

Заслухав пояснення учасників розгляду, заслухав показання свідків та проаналізував надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання у будинку АДРЕСА_2 з 10 жовтня 2018 року, отримувала код платника податків та при зверненні до суду сплатила судовий збір.

Відповідач також є громадянином України, отримував код платника податків та має зареєстроване місце проживання в м. Житомирі.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу у період часу з 7 листопада 2009 року по 4 липня 2019 року.

Відповідач на підставі договору дарування є власником земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що в с. Клітчин Житомирського району Житомирської області з 5 листопада 2010 року. Земельну ділянку відповідач отримав у власність на підставі договору дарування від батька 12 жовтня 2010 року.

2 жовтня 2013 року відповідач замовив і виготовив технічну документацію на спірний житловий будинок в якому міститься ніким не спростовувана інформація про те, що будівництво завершено в 2011 році.

Позивач отримала свідоцтво про державну реєстрацію ФОП 18 серпня 2010 року, а 25 серпня 2010 року здобула свідоцтво про сплату єдиного податку.

Позивач не отримувала доходів від підприємницької діяльності за період часу з 2009 по 2011 роки.

ОСОБА_3 , батька відповідача, був зареєстрованим як ФОП з 15 вересня 1997 року. 30 березня 1992 року йому було виділено спірну земельну ділянку та в той самий день надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Акт на земельну ділянку видано ОСОБА_3 22 грудня 2003 року.

ОСОБА_3 отримував наступні чисті доходи: 2002 рік 3 268 гривень; 2003 рік 37 234 гривень; 2004 рік 35 622 гривень; 2005 рік 14 201 гривень; 2006 рік 9 448 гривень; 2007 рік 38 844 гривень; 2008 рік 246 801 гривень; 2009 рік 284 370 гривень; 2010 рік 295 852 гривень; 2011 рік 513 308,27 гривень; 2012 рік 142 585,52 гривень; 2013 рік 27 138,36 гривень.

18 липня 2001 року ОСОБА_3 придбав приміщення магазину загальною площею 89,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 .

8 лютого 2007 року ОСОБА_3 продав приміщення компресорної загальною площею 176,5 кв.м. за 353 500 гривень в м. Житомирі по вулиці Чехова.

ОСОБА_3 помер у віці 67 років в м. Житомирі 28 листопада 2018 року.

Відповідач був зареєстрований як ФОП з 14 липня 2009 року, однак не отримував жодних доходів до 2011 року включно.

Відповідач мав в розпорядженні особисті кошти, які перебували на депозитних рахунках в банках. Так, 12 листопада 2007 року відповідач уклав договір про депозитний вклад на суму 6 866 доларів США; 10 листопада 2006 року два договори депозитного вкладу на 1 200 та на 600 доларів США; 21 серпня 2008 року на 490 доларів США; 14 серпня 2006 року на 2 600 доларів США; 1 листопада 2006 року на 6 300 доларів США; 13 жовтня 2008 року на 2 000 гривень; 21 листопада 2007 року на 6 150 гривень; 10 грудня 2007 року на 5 000 гривень; 27 вересня 2007 року на 10 000 гривень; 1 жовтня 2007 року на 5 000 гривень; 25 вересня 2007 року на 5 000 гривень; 30 серпня 2006 року на 14 000 гривень; 8 листопада 2006 року на 6 300 доларів США.

В червні 2012 року відповідач встановив у спірному будинку газовий лічильник та уклав договір з газопостачання.

Відповідач придбавав будівельні матеріали на будівництво спірного будинку.

Висновком експертизи № 296/09-2021 від 1 червня 2021 року встановлено наступне. Житловий будинок АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи був із готовністю 98%. Здійснити поділ будинку не представляється можливим. Дійсна ринкова вартість спірного нерухомого майна без врахування вартості землі становить 2 161 800 гривень.

Допитані в суді свідки дали наступні показання.

ОСОБА_4 повідомив, що здійснював будівництво будинку батьку відповідача. Гроші на його зведення давав відповідач. Приїжджала на будівництво і позивач, однак жодних робіт там не здійснювала.

ОСОБА_5 повідомила, що була співмешканкою батька відповідача. Крім цього, працювала бухгалтером у батька відповідача і знала про всі фінансові питання, як батька, так і сторін, оскільки крім бухгалтерії ОСОБА_3 вела і бухгалтерію позивача та відповідача. Позивач була оформлена ФОПом, однак фактично була найманим працівником у ОСОБА_3 . Жодних доходів сторони для створення майна не мали і кошти на будівництво давав тільки ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що мали по сусідству власне майно та бачили, як зводили спірний житловий будинок. За чиї кошти та для чиїх потреб створювалось майно не знають.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Суд не вважає спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Дійсно, таке майно створювалось в тому числі за час зареєстрованого між сторонами шлюбу. Разом з тим, початок його будівництва здійснювалось за довго до укладення шлюбу між сторонами. В доповнення до правильності, суд вважає, такого висновку слугує і правовий статус земельної ділянки на якій створено таке майно, яке є особистою приватною власністю відповідача, який отримав його в дар від свого батька за час шлюбу з позивачем.

Додатковими підставами для такого висновку слугує і джерело коштів на створення майна. Так, досліджені матеріали справи не дають підстав для дачі висновку про те, що майно створювалось за кошти сторін, оскільки, ані позивач, ані відповідач не отримували доходів від здійснення підприємницької діяльності. Інших видів заробітку сторони не мали. Щонайменше про це суду будь-яких доказів подано не було у період часу з 2009 по 2011 роки. Навпроти, як свідчать матеріали справи, які, на переконання суду, підтверджують позицію відповідача, батько останнього мав кошти на створення такого майна та розпочинав будівництво ще до укладення шлюбу між сторонами. Судом згадується період часу 2009 - 2011 р.р., адже саме у дані роки сторони не мали власних доходів взагалі та в тому числі для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд. Даний період починається роком укладення шлюбу між сторонами та закінчується датою зведення спірного майна.

Так само та в підтвердження правильності зроблених висновків слугує і факт наявності особистих грошових коштів, які перебували на банківських депозитних рахунках відповідача і могли бути використані для створення спірного будинку. Позивачем, у спростування такої позиції відповідача, не надано жодних матеріалів, які б свідчили наявність грошових ресурсів для проведення будівництва. В доповнення до цього, представником позивача у судовому засіданні зазначалось, що позивач не стверджує про вкладення грошових коштів у будівництво взагалі та прийняття безпосередньої участі у його створенні, оскільки займалась хатніми роботами (готувала їсти, прибирала і т.п.).

Результати вирішення спору не дають підстав для перерозподілу витрат позивача. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Повне рішення виготовлене 13 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Євген Татуйко