Справа № 523/2519/20
Провадження №2/523/942/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши заяву адвоката Орез В. П., представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В., що заявлений по цивільній справі № 523/2519/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси з лютого 2020 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення.

14 квітня 2021 року засобами системи «Електронний суд» по зазначеній справі надійшла заява від адвоката Орез В. П., представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Сувертак І. В. від розгляду зазначеної цивільної справи.

Зазначену заяву передано головуючому-судді Сувертак І. В. 15 квітня 2021 року о 12 годині 15 хвилин.

Свою заяву адвокат Орез В. П. обґрунтував тим, що він вважає, що суддя Сувертак І. В. не може брати участь у розгляді цивільної справи № 523/2519/20 та підлягає відводу, оскільки головуючий суддя Сувертак І. В. свідомо порушує приписи ст.ст. 2, 10 ЦПК України та відмовляє у витребуванні доказів, які відсутні у позивача; порушує приписи ст. 8, ст. 19 ч.2 Конституції України, оскільки на його думку мовою оригіналу «Така узгодженість, яка очевидна відслідковується в письмових поясненнях відповідача на ухвалах суду від 24.11.2020, від 11.02.2021, свідчить про поза процесуальне спілкування судді та відповідача…»; крім того представник позивача неодноразово подавав заяву про надання доступу до електронної справи через підсистему «Електронний суд», але всі вони залишились без реалізації, та у нього так і відсутній доступ до електронної справи.

Просив зазначену заяву про відвід розглянути за його відсутності та відсутності позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтями 36,37 ЦПК України визначені підстави для відводу судді, у тому числі якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч.2 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. При цьому, за змістом ч. 3 зазначеної статті відвід повинен бути вмотивованим.

Проаналізувавши доводи заявника адвоката Ореза В. П. про відвід головуючого по справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки жодної обставини, яка є підставою для відводу судді заявником не вказано, а його доводи не можуть слугувати підставою для відводу судді.

У відповідності до Бангалорських принципів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії").

Щодо посилань сторони заявника на те, що суддя відмовляє у витребуванні доказів, які відсутні у позивача слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач не позбавлений можливості доведення своїх позовних вимог шляхом подання обґрунтованих клопотань про витребування доказів та ін.

Щодо посилань заявника в своїй заяві на мовою оригіналу «поза процесуальне спілкування судді та відповідача», зазначене є голослівним та надуманим та не підтвердженим жодними доказами.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, ст.2 ЦПК УКраїни.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ст.5 ч.1 ЦПК України.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, ч.2 ст.5 ЦПК України.

Відповідно до правил ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до правил ст.13 ЦПК України, встановлена диспозитивність цивільного судочинства: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Щодо посилань адвоката Ореза В. П. як підстави для відводу на те, що його, як представника позивача, не допущено (не надано доступу) до підсистеми «Електронний суд» через відсутність відповідної резолюції (згоди) судді, зазначене також не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до п.п. 15.15 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У номері «Голосу України» за 01 грудня 2018 року опубліковано оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС. З 01 січня 2019 року ЄСІТС буде функціонувати в тестовому режимі, а дослідна експлуатація системи розпочнеться з 01 березня 2019 року.

У газеті «Голос України» № 42 від 01.03.2019 року опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" № 229 від 01.12.2018 року щодо створення та забезпечення функціонування ЄСІТС.

На даний час Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система у повноцінному режимі не функціонує.

Головуючий суддя Сувертак І. В. жодним чином не заперечує проти долучення адвоката Ореза В. П., як представника позивача ОСОБА_1 по цивільній справі №523/2519/20 доступу до електронної справи через підсистему «Електронний суд», про що наявні відповідні резолюції.

Таким чином, суд вважає, що даний відвід судді Сувертак І. В. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення є безпідставним і необґрунтованим, тому суд відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 3 , 4 , 10 -14, 18, 36, 40, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Ореза В. П., представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В., що заявлений по цивільній справі № 523/2519/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення відмовити.

Роз`яснити адвокату Орез В. П., що повторне заявлення відводу головуючому судді з таких самих підстав може бути розцінено як зловживання процесуальними правами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя