У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2021 Справа №607/16893/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористані дні відпустки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористані дні відпустки.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої стаття 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи із 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі N 6-1121цс16.

Таким чином, позивачем заявлено три позовні вимоги: 1) про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні (в цій частині позивач звільнений від сплати судового збору); 2) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та 3) про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки.

Отже, позивач повинен сплатити судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за невикористані дні відпустки, оскільки, як уже було зазначено, справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин», було виключено з категорії пільгових.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 908,00 гривень та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки позивачем не сплачено судовий збір відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременецький комбінат хлібопродуктів» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористані дні відпустки залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. М. Позняк