ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-906/11 Номер провадження 22-ц/814/1821/21Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,

секретар: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2021 року в справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С.В. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ..

В обґрунтування доводів подання державний виконавець вказував, що в провадженні відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 60822539 з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави в справі № 2-906/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 3090705,37 грн.

Посилався на те, що боржником рішення не виконано, останній умисно ухиляється від виконання, натомість, державним виконавцем вживалися заходи щодо примусового виконання рішення.

Просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених рішенням суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2021 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ніколенко С.В. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань з межах виконавчого провадження № 60822539 з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави в справі № 2-906/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 3090705,37 грн.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С.В. відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що місцевим судом зроблено передчасний висновок про свідоме невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості.

Зазначає, що про існування судового рішення про стягнення з нього коштів боржник дізнався лише у червні 2021 року під час поїздки до Польщі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з таких підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенко С.В. перебуває виконавче провадження № 60822539 з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави в справі № 2-906/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 3090705,37 грн.

Виконавче провадження відкрито згідно з постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 11.12.2019.

В подальшому дане виконавче провадження передано на виконання до відділу примусового виконання рішень, що підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 14.12.2020 року.

Встановлено, що для перевірки майнового стану боржника державним виконавцем 23.12.2020 року направлено запити до реєструючи право власності установ.

Згідно отриманих відповідей ані транспортних засобів, ані мано, на яке можливо звернути стягнення за боржником не зареєстровано.

Відсутні також відомості щодо отримання боржником пенсії чи його місця роботи .

14.01.2021 року на адресу реєстрації боржника державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду, надати письмові пояснення про причини невиконання рішення суду та з`явитися до відділу 25.01.2021 року. Лист з вимогою повернувся без вручення через закінчення терміну зберігання.

Заборгованість, станом на 22.04.2021 року боржником не погашена.

Задовольняючи подання державного виконавця місцевий суд дійшов висновку, що в даному випадку наявне ухилення боржника (бездіяльність) від виконання рішення суду, яке призводить до порушення прав стягувача, та дає підстави для застосування заходів по тимчасовому обмеженню його у виїзді за межі України.

Крім цього місцевим судом встановлено, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник був повідомлений державним виконавцем про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.ч.1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Зміст норм Закону України «Про виконавче провадження» передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов`язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо. Водночас сторони виконавчого провадження (зокрема, боржник) не позбавлені права і можливості діяти за наявності для того підстав у виконавчому провадженні встановленим порядком з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, наявності підстав для такого виконання, ставити питання про скасування обмежень тощо.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець вживав передбачених ст. ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення щодо фактичного виконання рішення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги розмір заборгованості ОСОБА_1 , та на ту обставину, як зазначає боржник, про наявність обмеження його у виїзду йому стало відомо саме під час поїздки за кордон.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 2011 року маючи значний борг суттєвих дій для його погашення не вчиняє.

Доводи апеляційної скарги про не повідомлення боржника про наявність відкритого стосовно нього виконавчого провадження колегія суддів не бере до уваги.

Так, скаржник посилається на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2019 року вказано його адресу проживання АДРЕСА_1 , проте боржник за вказаною адресою не проживає з 10.06.2019 року. З 15.10.2020 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було направлено запит до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб щодо отримання інформації про реєстрацію боржника.

Вимогу щодо виконання рішення суду на надання пояснень державним виконавцем було направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками місцевого суду.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О. А. Лобов