Номер провадження: 22-ц/813/8295/21
Номер справи місцевого суду: 523/8420/19
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року про закриття провадження, постановлену під головуванням судді Середи І.В., повний текст ухвали складений 29 квітня 2021 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про закриття провадження, посилаючись на те, що в провадженні суду перебуває справа за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та визнання права користування житловим приміщенням.

Також заявниця зазначила, що 27 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що відповідачі є її донькою та онукою, які не проживають за вказаною адресою тривалий час, а тому втратили право користування вищевказаним житлом. В обґрунтування вимог позивачка вказувала на те, що наявність реєстрації відповідачів в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушуються права позивача щодо користування належним майном на свій розсуд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Оскільки, ОСОБА_1 не може бути правонаступником позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як спірні правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не допускають правонаступництва, просила провадження в частині визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою закрити.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року заява ОСОБА_4 задоволена.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням закрито.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в який просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду є незаконною, оскільки вона постійно проживала з бабусею у вказаній квартирі, доглядала та допомагала їй по господарству.

Відзиву до суду надано не було.

В судове засідання призначене на 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не з`явилися, про розгляд справи були сповіщені.

Від адвоката Євдокимової І.В., представника ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з підвищеною температурою та здачею аналізів для ПЦР тесту на ковід (а.с. 215).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутності ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_5 ,колегія суддів залишає клопотання про відкладення розгляду справи без задоволення, оскільки доказів про неможливість бути присутньою в зв`язку з хворобою ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 клопотання не містить, про розгляд справи сторони повідомлялись, будь-яких клопотань від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги та судового рішення, що оскаржується, з врахуванням обставин даної справи, її складності, перебуванням справи у суді апеляційної інстанції з червня 2021 року, та, що явка до апеляційного суду є необов`язковою, з врахуванням того, що сторони з клопотаннями про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в т.ч. і поза межами суду не зверталися, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , представника ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не допускають правонаступництва, тому на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрив провадження у справі.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що відповідачі є її донькою та онукою, які не проживають за вказаною адресою тривалий час, а тому втратили право користування вищевказаним житлом.

13 січня 2020 року ОСОБА_1 , онука ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим позовом, в якому зазначила, що її бабуся ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та вказуючи на правонаступництво прав після смерті ОСОБА_2 просила визнати за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою.

Також ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про залучення її до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 була залучена ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року позов правонаступника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволений.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_4 заочне рішення було скасовано та справа призначена до судового розгляду.

Під час розгляду справи, ОСОБА_4 , звертаючись до суду з заявою закриття провадження у справі, посилаючись на те, що первісний позивач ОСОБА_2 померла, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, просила закрити провадження у справі.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво настає в таких випадках: 1) у разі смерті фізичної особи чи припинення юридичної особи; 2) заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; 3) в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Правонаступництвом у матеріальних правовідносинах є перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів, у результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.

Судом вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 09.09.2019 року, виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

На час розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були користувачами неприватизованої квартири АДРЕСА_2 .

Предметом спору у цій справі є право користування відповідачами квартирою, яка не перебувала у власності з підстав, передбачених статтями 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Судом вірно встановлено, що спірні правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, нерозривно пов`язані з особою позивача, а тому правонаступництво в цьому випадку не допускається.

На підставі вищевикладеного, суд на законних підставах відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України закрив провадження у справі про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ухвала суду є незаконною, оскільки вона постійно проживала з бабусею у вказаній квартирі, доглядала та допомагала їй по господарству, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правовідносини щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не допускають правонаступництва, так як нерозривно пов`язані особисто з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 404/7203/17.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 жовтня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра