Справа № 490/9232/20
н/п 2/490/2159/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Росинець В.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 році ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про поділ майна подружжя в якому просив:

визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

припинити право спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 за кожним.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 07 вересня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За період знаходження в шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 . На теперішній час позивач намагається поділити майно з відповідачем, проте дійти згоди про порядок та розміри часток сторони не можуть.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

31 березня від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов в якому відповідача просила відмовити в задоволенні позову з огляду на його безпідставність.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2021 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання, призначене на 13 вересня 2021 року сторони не з`явились з невідомих суду причин. Адвокат Степіна Н.Г., яка діє в інтересах позивача, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У 2017 році ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23 10 2017 року, укладеного із ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_1 23 жовтня 2017 року надав згоду ОСОБА_2 на придбання квартири АДРЕСА_1 . Ця заява посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної квартири є ОСОБА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 01, дата реєстрації права власності 23 жовтня 2017 року).

Надалі рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 січня 2019 року розірвано шлюб зареєстрований 07 вересня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 373. Після розірвання шлюбу дружині відновлено прізвище - « ОСОБА_2 ».

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Така ж правова позиція викладена і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц.

За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 2013 року до 2019 року.

Відтак, спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_1 придбано сторонам під час шлюбу. Тому це майно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.

За такого позов підлягає задоволенню. Квартиру АДРЕСА_1 слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Право спільної сумісної власності подружжя слід припинити шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Керуючись статтями76-81,141,263-265,273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 20 вересня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох