ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №518/1404/16

Апеляційне провадження №22-ц/813/6855/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Тарасенко М.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Микитась Я.Р.(далі-державний виконавець) щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок.

Скарга мотивована тим, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження №56074728 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше як 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 серпня 2020 року виконаного державним виконавцем сума заборгованості по аліментам складає 72 044,50 грн. та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10 листопада 2020 року сума заборгованості складає 79 929,75 грн.

При цьому вказаний розрахунок не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки при складанні зазначених документів не враховано, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки він не працює, розмір аліментів повинен розраховуватись, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, однак після вирахування з такого доходу податків та зборів.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив задовольнити його скаргу (а.с.1-6).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року скаргу залишено без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 у спірному періоді не працював та не отримував офіційних доходів, державним виконавцем правомірно здійснено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розміру середнього заробітку працівника у Одеській області без вирахування сум податків та зборів (а.с.45-48).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Лісовська М.М. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки боржник не працює, розрахунок розміру зі сплати аліментів проводиться виходячи із середньомісячної заробітної плати по Одеській області, який необхідно здійснювати з вирахуванням податків та внесків, що державним виконавцем не враховано (а.с.54-60).

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники процесу не скористались.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Лісовську М.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно даних, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, заочним рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року по справі № 518/1404/16 задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, як 30 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2016 року та до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконанні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 56074728 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).

З розрахунку заборгованості по аліментам від 25 серпня 2020 року, виконаного старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Микитась Я.Р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 72 044,50 грн. та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10 листопада 2020 року сума заборгованості станом на 01 листопада 2020 року складає 79 929,75 грн.(а.с.8,10,11).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Звернувшись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 вважав дії державного виконавця з розрахунку заборгованості за аліментами, виходячи із середньої заробітної плати непрацюючого платника без вирахування податків та зборів неправомірними та подав заяву про здійснення перерахунку заборгованості за аліментам з урахуванням податків та обов`язкових зборів.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 державний виконавець діяв відповідно до ч.2 ст.195 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», права заявника діями державного виконавця не порушено, отже, немає підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у цій справі спір виник з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів ОСОБА_1 , який у період виникнення заборгованості із 01 червня 2018 року до 01 листопада 2020 року не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував.

Згідно з ч.2ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, у ч.2ст.195 ЦПК України чітко визначено що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч.2 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Так, ст. 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до ст.22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Також варто звернути увагу на те, що за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок заявника про те, що розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 , зроблений на підставі середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості в порядку ч.2 ст.196 СК України без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є неправомірним, а заборгованість підлягає перерахунку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги з тих підстав, що ОСОБА_1 не працював, тобто не мав реального заробітку, тому державний виконавець правомірно здійснив розрахунок виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості на час виникнення заборгованості.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року по справі №664/2751/16, від 14 квітня 2021 року по справі № 753/1727/16.

Доводи апелянта щодо неправомірного нарахування заборгованості по аліментам є безпідставними, оскільки у разі, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за нормами ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст.195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у відповідній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються з фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами ч.1ст.70 цього Закону.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 753/1727/16, якою визнано дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними та зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості є необґрунтованими, оскільки постановою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року по цієї справі постанова від 01 жовтня 2020 року скасована, залишено в силі ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року, якою відмовлено в скарзі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді: