ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 766/7914/19

Номер провадження: 22-ц/819/1247/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Савицької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 22 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабіч Владислава Володимировича, акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до із вказаним вище позовом посилаючись на те, що 04.04.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» укладений кредитний договір №2102/0408/71-052, згідно умов якого їй надані кошти у розмірі 40000,00 дол.США на купівлю нерухомого майна, з кінцевим строком повернення 04.04.2038 року. Того ж дня позивачем укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, між нею та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір від 04.04.2008 року, згідно умов якого ОСОБА_1 на забезпечення виконання основного зобов`язання, передала в іпотеку банку квартиру за зазначеною вище адресою. 15.06.2012 року ПАТ «АЛЬФА-БАНК», на теперішній час акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі банк) набув право вимоги до позивача за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2019 року позивачу стало з відомо, що державним реєстратором сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабічем В.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46135916 від 26.03.2019 року, на підставі якого за ПАТ «Альфа-Банк» зареєстровано право власності на належну позивачу квартиру. Підставами для вчинення таких дій стали: рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, видане ПАТ «Альфа-Банк» 06.02.2019 року; повідомлення, серія та номер: К/И/УСБ/Б/1, видане ПАТ «Альфа-Банк» 02.02.2019 року; договір купівлі продажу прав вимоги, серія та номер: 937, виданий 15.06.2012 року; кредитний договір від 04.04.2008 року за №2102/0408/71-052; іпотечний договір б/н від 04.04.2008 року.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що звернення стягнення на належне їй нерухоме майно відбулося в період дії мораторію на примусове відчуження житла, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Так, вказана вище квартира придбана за рахунок отриманих коштів у сумі 40000,00 доларів США, загальна площа квартири становить 51,7 кв.м. та є єдиним житлом, що використовується як місце постійного проживання. Іншого нерухомого майна у власності позивачка не має.

Окрім того, у листопаді 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №2102/0408/71-052, змінив строк його дії з 04 квітня 2038 року на 17 листопада 2014 року, в зв`язку з цим позивач зазначає, що банк захистив у позасудовому порядку своє право із пропуском строку позовної давності.

Посилаючись на те, що державний реєстратор здійснив перереєстрацію речового права на належне позивачу нерухоме майно всупереч вимог Закону та умов іпотечного договору, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме запис №30862267, вчинений 25.03.2019 року державним реєстратором сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабічем В.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46135916, від 26.03.2019 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» () права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також стягнути з державного реєстратора та ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 22 лютого 2021 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру за банком вчинена з порушенням вимог закону, що суд першої інстанції не взяв до уваги та ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно трактував позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності за банком на квартиру АДРЕСА_1 . Окрім того, вважає безпідставно не застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Бондар А.В., який діє в її інтересах, апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити та взяти до уваги, що зміст позовних вимог про скасування державної реєстрації стосується як скасування рішення реєстратора так і скасування запису, в зв`язку з чим вважають рішення суду першої інстанції незаконним, просять його скасувати та задовольнити позовні вимоги. Також звертають увагу на те, що судом безпідставно не застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредитні зобов`язання позивачки в доларах США, придбане за кредитні кошти житло в якому проживає позивачка, що підтверджується довідкою ЖБК, є єдиним належним їй житлом, іншого нерухомого майна у її власності немає, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та площа спірної квартири становить 51,7 кв.м., тобто менше 140 кв.м., розміру, передбаченого законом про мораторій.

Державний реєстратор сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабіч В.В. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Представник АТ «Альфа Банк» адвокат Шевцов О.С. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій звертає увагу суду на те, що після змін в законодавстві від 16.01.2020 року заявлений позивачкою спосіб захисту, а саме: скасування запису держреєстратора не є належним та не відновлює права позивачки. В наступні судові засідання адвокат з`явився, апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення та пояснив, що після ухвалення рішення у даній справі, 25 лютого 2021 року банк продав, а ОСОБА_2 купив спірну квартиру, в зв`язку з цим заявив клопотання про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Вважає заявлений позивачкою спосіб захисту неефективним та таким, що не відновить її порушене право.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання адвоката Шевцова О.С. та залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 .

Третя особа - ОСОБА_2 з`явився в судове засідання та заявив, що покладається щодо результатів розгляду справи на розсуд суду. Пояснив, що був попереджений про спір і придбав спірну квартиру за договором купівлі-продажу, коли рішення суду по даній справі не набрало законної сили.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача та сторони, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора є неналежним способом захисту, тоді як ефективним способом захисту є саме скасування запису про державну реєстрацію права на нерухоме майно.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваних рішень у цій справі, такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду: від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 756/13679/16-ц.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що належним способом захисту є скасування запису про державну реєстрації, а заявлений позивачкою спосіб захисту щодо визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності банка на спірну квартиру не відповідає вимогам закону, - є помилковим.

В частині вирішення спору по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»(далі Закон № 1304-VII), підпуктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону).

Отже, Закон України «По іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Аналогічний висновок щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 19.05.2020 року у справ №644/3116/18.

Верховний Суд неодноразово зауважив, що мораторій (заборона) на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», має цільовий характер і є державною гарантією захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого у даних кредитних правовідносинах є АТ «Альфа Банк» та позивачкою укладено кредитний договір №2102/0408/71-052, на підставі якого остання отримала кредит в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 11,9% річних за весь строк користування кредитом з кінцевим терміном поверненням повернення коштів до 04 квітня 2038 року (а.с.44-49).

На забезпечення виконання зобов`язань між банком та позивачкою 04.04.2008 року укладено іпотечний договір, предметом якого є належна ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального Ведмідською М.О. реєстраційний номер 1417. Загальна площа квартири 51,7 кв.м. (а.с.43-44).

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 травня 2015 року відмовлено ПАТ «Альфа Банк» у задоволені позову про дострокове стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за даним договором кредиту №2102/0408/71-052 від 04 квітня 2008 року (а.с.27-33)

25.03.2019 на підставі кредитного та іпотечного договору від 04.04.2008 року рішенням державного реєстратора Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабича В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттями розділу), індексний номер 46135916 від 26.03.2019 року проведено реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру за АТ «Альфа Банк» та внесено запис номер 30862267 від 25.03.2019 року (а.с.39-40).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається та апеляційним судом встановлено, що в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань в доларах США, банком примусово стягнута шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 51,7 кв.м., яка є предметом іпотеки та використовується позивачкою, як місце постійного проживання, іншого нерухомого майна у власності позивачки немає, що документально підтверджено.

Враховуючи правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду, зокрема в постанові від 19.05.2020 року у справ №644/3116/18, яка є обов`язковою для застосування, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зазначена вище квартира не може бути примусово стягнута та реєстрація права власності за АТ «Альфа Банк» , як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 04.04.2008 року, укладеного в іноземній валюті здійснено всупереч вимогам Закону №1304-VII.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо незаконності набуття АТ «Альфа Банк» права власності на нерухоме майно заслуговують на увагу, оскільки були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за банком.

Посилання банку щодо непоширення на спірні правовідносини Закону № 1304-VII, позбавлені правового обґрунтування з урахуванням наведеного вище щодо застосування до спірних правовідносин мораторію, який є перешкодою для звернення стягнення на іпотечне майно без згоди іпотекодавця позасудовим способом на забезпечення кредитних зобов`язань у доларах США.

Доводи банку про законність дій державного реєстратора та іпотекодержателя не заслуговують на увагу та позбавлені правового обґрунтування.

Посилання представника банку на неефективність заявленого способу захисту з огляду на те, що на момент апеляційного розгляду справи спірне нерухоме майно не належить банку та відчужене іншій особі, судовою колегією до уваги не приймаються. Законність рішення суду першої інстанції перевіряється станом на момент його ухвалення і відчуження спірного майна після ухвалення оскарженого рішення суду не впливає на його законність.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, заявлених до банку підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Разом з тим, позовні вимоги, пред`явлені до державного реєстратора сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабіча В.В. задоволенню не підлягають, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19).

В зв`язку з чим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з АТ «Альфа Банк» на користь позивача підлягає до стягнення відшкодування сплаченого судового збору в сумі 960,50 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 рокускасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до акціонерного товариства «Альфа Банк» та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46135916 від 26 березня 2019 року, запис №30862267, вчинений 25.03.2019 року на підставі рішення державного реєстратора сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабіча В.В. про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за акціонерним товариством «Альфа Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 960,50 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора сектору державної реєстрації Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Бабіча В.В. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена з дня складення повного судового рішення протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 25 жовтня 2021 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова