печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Волкової С. Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив:

26.07.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання за ним права власності на двокімнатну кв. АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 ; зобов`язання видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом; витребування з володіння ОСОБА_2 означену квартиру; скасування запису про державну реєстрацію права власності на означену квартиру за відповідачем. Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно (двокімнатна кв. АДРЕСА_1 ), яку та заповідала йому. Він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, пізніше дізнався про існування договору дарування цієї квартири, з метою захисту порушених прав звернувся до суду, рішення суду у справі № 757/18815/18-ц його позов до ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай І.В., про визнання договору дарування недійсним задоволено, разом з тим 03.08.2017 р. на підставі недійсного договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_4 , було укладено договір купівлі-продажу значеної квартири.

Ухвалою від 01.10.2021 р. відкрито провадження у справі.

За правилами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або справі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами і співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і з метою однакового й правильного застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову у абзацах 1, 2 пункту 4 означеної Постанови роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд, вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, прикладену інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 118602656, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, забезпечення позову -це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення. Встановлено, що предметом спору є двокімнатна кв. АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р. належить відповідачу, позивач стверджує, що квартира вибула з володіння померлої та володіння позивача, як її спадкоємця, не з їхньої волі, а шляхом протиправних дій осіб, з якими вони не були знайомі, жодних угоди ані з ними, ані з відповідачем не укладали, а отже існує ризик відчуження квартири на користь третіх осіб. Невжиття заходів забезпечення позову у виді арешту може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову, відтак, накладення арешту на нерухоме майно буде співмірним із заявленими позовними вимогами. У суду відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, накладення арешту на квартиру призведе до унеможливлення її відчуження та вчинення відносно цього майна будь-яких реєстраційних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Волкова С.Я.