У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року Справа № 2-72/2010
Номер провадження6/608/60/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», з участю заінтересованих осіб ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, -
В червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення по справі № 2-72/2010 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. В заяві посилається на те, що згідно договору № GL48N718070_І_5 від 23 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н. М., зареєстрованого в реєстрі за № 137, право вимоги за кредитним договором № 32/2005-Ф від 12.04.2005 року, укладеним з ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - новий кредитор набуває права вимоги Банку до позивальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів. Посилаючись на ст. 512 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», вважають, що є всі підстави для заміни стягувача правонаступником.
В автоматизованій системі виконавчого провадження наявна інформація щодо виконавчих проваджень по стягненню боргу з ОСОБА_2 , однак дані виконавчі провадження відкриті не на користь ПАТ КБ «Надра», а на користь інших стягувачів. В кредитній справі, яку було передано до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виконавчий лист Чортківського районного суду по справі відсутній. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не могло раніше знати про відсутність оригіналу виконавчого листа, відкритого виконавчого провадження та пропуску строку для подачі виконавчого листа № 2-72/2010, що свідчить про втрату оригіналу виконавчого листа. Тому заявник просить видати дублікат виконавчого листа по справ 2-72/2010 та поновити строк пред`явлення до примусового виконання дубліката виконавчого листа.
Представник заявника - товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, в заяві просили розглянути заяву без участі представника, підтримують в повному обсязі.
Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином,
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Суд, вислухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково з наступних мотивів.
Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 45 068,62 доларів США, що еквівалентно 361 170,90 гривень, 1700 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Згідно договору № GL48N718070_І_5 від 23 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н. М., зареєстрованого в реєстрі за № 137, право вимоги за кредитним договором № 32/2005-Ф від 12.04.2005 року, укладеним з ВАТ КБ «Надра», перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», згідно якого новий кредитор набуває права вимоги Банку до позивальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення прав вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».
У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".
З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням 23 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 32/2005-Ф від 12.04.2005 року, тому відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.
Разом з тим, вирішуючи питання в частині вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення Чортківського районного суду від 27.01.2010 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).
Однак, матеріали справи не містять доказів щодо видачі первинного виконавчого документа по даному рішенню суду - заява банку про видачу такого листа і передачу його на виконання до ДВС.
Згідно пункту 5 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Докази переривання із моменту набрання чинності рішенням суду першої інстанції встановленого ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строку пред`явлення виконавчого листа, дублікат якого просить видати заявник, ним під час розгляду справи судом першої інстанції подано не було.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Так, обґрунтовуючи втрату оригіналу виконавчого документа щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заявник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилався на його відсутність.
Сама лише відсутність у первісного стягувача оригіналу виконавчого документа щодо боржників не ототожнюється із втратою ними вказаного виконавчого документа.
Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні акти проведення перевірки ПАТ «КБ «Надра» щодо наявності виконавчих документів, матеріали службових розслідувань у випадку виявлення втрати, і до часу укладення договору про відступлення права вимоги 23.07.2020 року ці обставини самим банком не встановлювались.
Представником заявника не доведено наявності обставин, які б перешкоджали пред`явити виконавчий лист до виконання первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» вчасно, у строки передбачені законом, тобто 2010-2011 роки.
З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оскільки такий строк закінчився ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 23 липня 2020 року.
Таким чином, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, та з урахуванням пропуску визначеного Законом України "Про виконавче провадження" строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви ТОВ «ФК "Дніпрофінансгруп" в цій частині.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в справі слід покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, п. 17.4 Перехідних положень, ст.ст. 141, 433, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Заяву задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Судові витрати в справі покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк