Провадження № 2/760/176/21
Справа № 760/6758/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 лютого 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Годуна М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних, та розрахунку остаточної суми пені за договором позики, -

встановив:

Позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою до відповідача та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму пені за користування позикою за період з 02.05.2016 до 01.09.2019 у розмірі 413728 грн, інфляційні витрати у розмірі 765541,32 грн, три проценти річних у розмірі 135996,01 грн, що складає суму боргу у розмірі 1315265,3 грн. Визначити правила розрахунку остаточної суми пені з 02.09.2019 до моменту виконання рішення суду органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, у відповідності до права позивача на стягнення суми пені за увесь термін неповернення відповідачем суми боргу із розрахунку 1% від суми невиплаченої (недовиплаченої) суми боргу (позики) за кожен місяць прострочення виконання зобов`язань відповідачем, враховуючи, що зобов`язання визначено в іноземній валюті, а має бути виконано у гривнях за курсом валюти на день платежу. Стягнути з відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 10510 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2017. Стягнуто з відповідача сума боргу у розмірі 992572,32 грн, пені за користування позикою в розмірі 14888,85 грн станом на 01.05.2016, що складає разом 1141458,17 грн та суму судового збору у розмірі 6890 грн. вказаним судовим рішенням суд визнав право позивача на стягнення як суми боргу так і пені за неповернення відповідачем суми позики в розмірі вказаній у борговій розписці від 08.11.2014, а саме 1% від невиплаченої (недовиплаченої) суми боргу за кожен місяць прострочки.

Позивач вважає, що з дати врахованої в рішенні суд, а саме з 02.05.2016 до 01.09.2019 (40 місяців) підлягає стягненню пеня з розрахунку 40000 х 40% =16000 доларів США. Станом на 13.03.2020 розмір офіційного курсу долара США становить 25,858 грн, так 16000 х25.858 = 413728 грн.

Сума основного боргу визначена в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2016 у розмірі 992572,32 грн, а порушення грошового зобов`язання почалося з 02.02.2015, то по 31.08.2019 інфляційні витрати становлять 765541,32 грн, а три проценти річних за цей самий строк становлять 135996,01 грн.

Позивач вважає, що оскільки рішення суду не виконано, а курс долара змінюється, то ж є необхідність розрахунку остаточної суми пені за користування позикою на момент виконання зобов`язань відповідачем та встановлення правил розрахунку остаточного розміру суми пені на момент виплати відповідачем суми позики, який наразі визначити неможливо.

18.03.2020 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовна заява залишена без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.08.2020, суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась про дату час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомі.

Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач та представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2016 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 1 141 458,17 грн. (один мільйон сто сорок одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім гривень 17 копійок) та сума судового збору у розмірі 6890 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2017 вищевказане рішення суду залишено без змін.

Під час ухвалення вищевказаного рішення судом встановлено, що розписка від 08.11.2014, надана ОСОБА_2 , містить вказівку на отримання грошової суми у розмірі 40 000 дол. США у борг, дату отримання позики - 08.11.2014 та зобов`язання її повернути у строк до 01.02.2015. Розмір боргу відповідача становить: 40 000 дол. США х 24,814308 грн = 992 572,32 грн. Пеня за користування позикою складає: 6 000 дол. США х 24,814308 грн = 148 885,85 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить: 992 572,32 грн + 148 885,85 грн = 1 141 458,17 грн. Зі змісту боргової розписки від 08.11.2014 випливає, що розмір пені за порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми позики складає 1 % грошових коштів від суми невиплаченої (недоплаченої) суми боргу, за кожен місяць прострочення виконання зобов`язань. Розмір заборгованості за розпискою від 08.11.2014 становить 40 000 дол. США. Розмір пені за користування позикою за період з 02.02.2015 до 01.05.2016 - дати вимоги позивача (15 місяців), складає 6 000 дол. США.

Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Уклавши договір позики на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови.

Таким чином, враховуючи те, що під час отримання відповідачем грошових коштів від позивача, ОСОБА_2 були надані розписки з умовою сплати відповідних процентів за користування грошима, тому суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.

Відповідач порушив умови щодо вчасної сплати грошових коштів наданих за позикою в наслідок чого виникла заборгованість по сплаті відсотків.

Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до положень частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З приписів ст.526 ЦК України, вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст.623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач взятих на себе зобов`язань за розпискою щодо погашення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за користування позикою.

Виходячи з обсягу позовних вимог та враховуючи розмір офіційного курсу НБУ станом на день звернення до суду, суд приходить до наступного розрахунку за користування позикою у розмірі 1 % щомісячно в період з 02.05.2016 до 01.09.2019, що складає 40 місяців:

40000 доларів США х 40% х 25,858 грн = 413728 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, слід зазначити, що з урахуванням основного зобов`язання в сумі 992572,32 грн, початок порушення виконання грошового зобов`язання - 02.02.2015, по 31.08.2019 (строк, яким обмежився позивач), не виходячи за межі позовних вимог становлять:

інфляційні втрати - 765541,32 грн

3% річних - 135996,01 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за договором позики, інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 1315265,33 грн.

Щодо вимоги позивача про визначення правила розрахунку остаточної суми пені з 02.09.2019 до моменту виконання рішення суду органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, у відповідності до права позивача на стягнення суми пені за увесь термін неповернення відповідачем суми боргу із розрахунку 1% від суми невиплаченої (недовиплаченої) суми боргу (позики) за кожен місяць прострочення виконання зобов`язань відповідачем, враховуючи, що зобов`язання визначено в іноземній валюті, а має бути виконано у гривнях за курсом валюти на день платежу слід зазначити наступне. Суд не може визначати або встановлювати щось на майбутнє, оскільки для захисту права суду необхідний факт його порушення, а чи відбудеться це у майбутньому - невідомо. До того ж, способи захисту порушеного права визначені виключно законом, котрим не передбачено такого способу захисту права який в цій частині позовних вимог обраний позивачем. При цьому, виходити за межі позовних вимог і застосувати інший спосіб захисту порушеного права не заявлений позивачем суд не має права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 10510 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 526, 527, 536, 549, 550, 599, 623, 625, 626, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних, та розрахунку остаточної суми пені за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) відсотки за користування позикою - 413728 грн, інфляційні втрати - 765541,32 грн, 3% річних - 135996,01 грн, а всього 1315265,33 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 10510 грн судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко