Справа № 750/9548/21
Провадження № 4-с/750/30/21
У Х В А Л А

13 жовтня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

Головуючого судді Требух Н.В.

За участі секретаря судового засідання Галета Ю.В.

за участю скаржника ОСОБА_1 , її представника адвоката Шолох О.В., боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Андрушівського районного відділу державної виконавчої служби Централь-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравчук Оксани Василівни, -

встановив

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою та просила визнати дії державного виконавця Андрушівського відділу ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравчук Оксани Василівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.08.2021 року неправомірними. Зобов`язати провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника ОСОБА_2 з повним дослідженням сум, отриманих доходів ОСОБА_2 за період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року включно.

Вимоги скарги мотивує тим, що у провадженні державного виконавця перебуває виконавчий лист №750/10339/18 від 27.12.2018 року, виданий Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частки від його доходів , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти боржник сплачував не в повному обсязі. 17.08.2021 року отримала від Андрушівського районного відділу ДВС розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. На думку ОСОБА_1 вказаний розрахунок суперечить положенням ст.195 Сімейного кодексу України, оскільки вказаний розрахунок державним виконавцем здійснено з урахуванням 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А не з середнього заробітної плати працівників для відповідної місцевості. Посилаючись на приписи ч.ч.1,2 ст.195 Сімейного кодексу України, ОСОБА_1 зазначає, що розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів повинен визначатися виходячи із 1/4 частки від середньої заробітної плати працівника для певної місцевості, оскільки боржник майже весь час, за який нараховувались аліменти, не працював.

В запереченнях на скаргу Андрушівський районний відділ ДВС посилаєтьсь на те, що ОСОБА_2 сплачуються аліменти не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується розрахунком заборгованості від 14.09.2021 року за період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року. Вважає, що дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м.чернігова є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_4 також надав заперечення, з яких вбачається, що проти задоволення скарги заперечує оскільки зміст статті 195 СК України не стосується правовідносин, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Суб`єкт оскарження до суду не з`явився.

Боржник ОСОБА_2 в задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.11.2018 року змінено розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягнуто рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.02.2015 року (цивільна справа № 750/13047/14), шляхом стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вищевказане судове рішення звернено до виконання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права та обов`язки виконавців, які згідно п.1 ч.2 вказаної норми зобов`язані здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно приписів чч.1,2 ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В запереченнях на скаргу зазначено, що ОСОБА_2 сплачує аліменти не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, в запереченнях на скаргу заінтересована особа вказала на те, що в ході примусового виконання вище згаданого судового рішення державним виконавцем отримано інформацію про відсутність отримання боржником сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податків та сум утриманого з них податку в ДФС, інформації щодо отримання боржником пенсії також не знайдено.

Відповідно до ч.2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Дослідуючи розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що державним виконавцем було визначено розмір середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, розмір аліментів визначений як ј але не менше 50%, однак сума яка підлягає стягненню вираховувалась не ј від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто державним виконавцем було фактично змінено розмір аліментів, що встановлений рішенням суду. Так, в жовтні 2018 року розмір середньої заробітної плати становив 7384 грн.., ј частина якої становить 7384:4=1846 грн., однак сума аліментів, визначена державним виконавцем до сплати становить 779 грн. 50 коп., боржником сплачено 820 грн. і зазначено, що заборгованість за вказаний місць відсутня.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що заборгованість за аліментами у вказані періоди має визначатися з урахуванням приписів ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За вказаних обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 447, 451 ЦПК України, суд -

Ухвалив

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Андрушівського районного відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Централь-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 05.08.2021 р. №149 ВП №58100743 по примусовому виконанню листа №750/10339/15 від 27.12.2018р., виданого Деснянським районним судом м.Чернігова.

Зобов`язати державного виконавця Андрушівського районного відділу державної виконавчої служби Централь-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравчук Оксану Василівну провести перерахунок заборгованості за аліментами по виконавчому провадженню №58100743 із примусового виконання виконавчого листа №750/10339/15 від 27.12.2018р., виданого Деснянським районним судом м.Чернігова, за правилами ст.195 СК України, виходячи із 1/4 частки від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили у строки та в порядку, передбаченому ст..261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.10.2021 року.

Суддя Н.В.Требух