Справа №932/3114/21
Провадження №2-з/932/65/21
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Івановій А.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуженні Ѕ частини транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2015 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 07.05.2020 року на ОСОБА_2 та Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2017 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 14.03.2018 року ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, де окрім арешту, п. 2 ч. 1 вказаної статті є забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається, на те, що сторони з грудня 2020 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. 05.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про розірвання шлюбу, справа №932/2781/21. ОСОБА_2 уникає спілкування з ОСОБА_1 та відмовляється в добровільному порядку ділити спільне сумісне майно та транспортні засоби.

ОСОБА_1 вказує, що має побоювання, що відповідач може розпорядитися даними транспортними автомобілями, що знаходитися в неї на праві власності, відчужити їх на користь інших осіб. Також, зазначає, що існує реальна, об`єктивна загроза того, що як тільки відповідач отримує позовну заяву вона продасть спірні транспортні засоби, що унеможливить виконання можливого судового рішення в майбутньому та позбавить його права на справедливий суд та реальний захист його порушених прав.

З доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_2 є власником транспортних засобів марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2015 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494) та марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2017 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494) і може відчужити їх на користь інших осіб, що ускладнить виконання рішення.

Так, цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне застосувати такий вид забезпечення позову як накладення заборони ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуженні Ѕ частини транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2015 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 07.05.2020 року на ОСОБА_2 та Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2017 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 14.03.2018 року ОСОБА_2 .

Оскільки заборона вчиняти певні дії щодо рухомого майна не спричиняє жодних матеріальних збитків відповідачу, суд не вимагає від заявника забезпечення збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забороною відчуження, належного відповідачу рухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуженні Ѕ частини транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2015 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 07.05.2020 року на ОСОБА_2 та Ѕ частину транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», 2017 року випуску, об`єм двигуна якої становить (2494), зареєстрованого 14.03.2018 року ОСОБА_2

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К.С. Лукінова