Провадження №2/523/1504/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017р., на користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів заробітку доходу, на 1/8 частку всіх видів заробітку доходу. Позовні вимоги мотивовані тим, що розмір аліментів є завищеним. Відповідач разом з їх спільною донькою проживає у квартирі, яка належить їм з відповідачем на праві спільної часткової власності, однак через неприязні відносини між сторонами позивач не в змозі разом зі своєю новою сім`єю там проживати. На теперішній час позивач проживає з дружиною ОСОБА_5 та її дитиною від першого шлюбу на орендованій квартирі. Крім того, дружина перебуває на повному утриманні позивача, зараз завагітніла, ніде не працює, потребує постійного медичного догляду та лікування. Також на утриманні позивача перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6 .. Такі обставини ОСОБА_3 вважає підставами для зменшення розміру стягуваних аліментів, яке на думку позивача не призведе до порушення прав дитини на належне їй утримання, адже 1/8 частка його теперішнього доходу становить 3875 грн, що вдвічі більше мінімального рекомендованого розміру аліментів.

Належним чином повідомлений позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності.

Відповідач та її представник заперечували проти вимог, мотивуючи свої заперечення обставинами та фактами, викладеними у відзиві на позов, який надійшов до суду 10.03.2021р. з підтвердження направлення його копії на адресу позивача. Так, відповідач вказувала на те, що позивач належними та допустимими доказами не довів факт погіршення його матеріального стану з моменту призначення стягнення аліментів, навпаки, згідно ним же наданої довідки про його заробітну плату від 20.08.2020р., його середньомісячна зарплата становить 31000 грн, тоді як зазначено в рішенні апеляційного суду м.Одеси від 23.11.2017р. його щомісячна заробітна плата становила 1733,58 грн.(942,75 грн + 790,83 грн). Щодо перебування на утриманні його нової дружини ОСОБА_5 та її дитини від першого шлюбу, то відповідач не знайшла доказів її непрацездатності, оскільки після проведення обстежень, на які посилається позивач як на встановлені діагнози, ОСОБА_7 продовжувала працювати до 18.11.2020р., що підтверджується копією її трудової книжки, що свідчить про те, що вона та батько її сина мають забезпечувати свою дитину всім належним. Посилаючись на правові висновки, викладені в постанові від 16.09.2020 р., по аналогічній справі (справа № 565/2071/19) Верховний Суд України зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме одруження та народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Щодо посилання позивача на перенесені операції зазначила, що вони не свідчать про повну чи тривалу втрату працездатності ОСОБА_3 , так як через операцію він не втратив роботу, його не позбавили зарплатні, просто деякий час він знаходився на лікарняному, який в свою чергу згідно норм діючого законодавства- оплачується. Щодо перебування на утримані позивача його непрацездатної матері - ОСОБА_6 , звернула увагу суду, що згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.12.2007 року на час ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області від 23.11.2017 р. (справа № 523/1122/17), вона вже була непрацездатною особою, тобто дана обставина враховувалась при ухваленні вищевказаного рішення. Крім того, відповідач зазначила, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів, на підтвердження чого надала розрахунок державного виконавця.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017 р. (справа №523/1122/17) вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,( але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з 23 січня і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання про стягнення вказаного розміру аліментів суд виходив з того, що ОСОБА_3 є працездатною особою, відповідно до письмової довідки №7 від 06.03.2017 року, яка видана Одеським обласним центром екстреної медичної допомоги і медицини катастроф, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 складала 790 гривень 83 копійок; а відповідно до письмової довідки, яка видана Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси, відповідач ОСОБА_3 працює в ТОВ «Медея» та отримував заробітну плату у розмірі 942 гривень 75 копійок. Отже, при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції було прийнято до уваги дохід ОСОБА_3 в розмірі 1733,58 грн.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 , який працює в КНП «Таіровський консультативно-діагностичний центр», загальна сума його доходу з 05 місяця 2020р. по 07 місяць 2020р. складає 79840,23 грн, що в середньому складає 26613,43 грн. (а.с.22)

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , яке видано 25.12.2007р., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 зазначена матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 -а.с.25) призначено пенсію за вислугу років.

Як видно з епікризу КПН «Міська клінічна лікарня №10» ОМР, ОСОБА_3 з 07.08.2020р. по 20.08.2020р. перебував у хірургічному відділенні, де йом у було проведено операцію алогерніопластика зліва та алогерніопластика справа, післяопераційний період протікав без ускладенень, у задовільному стані хворий виписувався з відділення під спостереження сімейного лікаря поліклініки за місцем проживання (а.с.29) Застережень щодо втрати працездатності на тривалий час у документі не зазначено, було обмежено важкі фізичні навантаження 2 місяці.

Як зазначено в консультаційному висновку спеціаліста «Таїровського консультативно-діагностичного центру» від 16.09.2020 р., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено діагноз: вагітність, ранній термін, ранній токсикоз (а.с.27).

Оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_10 у зазначеному рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2017р. розмірі ОСОБА_3 до суду не надано.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного обґрунтування.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки тепер він одружився та його дружина ОСОБА_9 вагітна.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначено у Постанові Верховоного Суду від 16.09.2020р. (справа №565/2071/19) зміна сімейного стану позивача, а саме вагітність дружини чи народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами той факт, що починаючи з часу ухвалення рішення суду від 23.11.2017р. його матеріальне становище суттєво змінилось. Навпаки, як було встановлено судом, обставини, зазначені позивачем, існували і на час ухвалення рішення (мати похилого віку). Також не доведено з боку позивача і значне покращення матеріального стану відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 26.03.2020р. рішення апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з одруженням та вагітністю другої дружини, а навпаки, судом було встановлено збільшення доходів останнього, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 16.04.2021 року.