Номер провадження 2/243/3103/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 19 » жовтня 2021 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Агеєва О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Центр», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист порушених прав споживача, відновлення депозитних договорів, розірваних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке завдало матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Центр», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист порушених прав споживача, відновлення депозитних договорів, розірваних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке завдало матеріальних збитків.

В позовній заяві позивач просить:

1)визнати недійсним договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 04.03.2008 року;

2)визнати недійсним договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 04.03.2008 року;

3)розірвати кредитний договір №09/08 від 04.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Сталь Центр»;

4)визнати правочин, здійснений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Сталь Центр» по кредитному договору №09/08 від 04.03.2008 року недійсним;

5)розірвати договори застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) і відступлення права вимоги (цесії) від 04.04.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»;

6)примусити АТ КБ «ПриватБанк» відновити з 12.08.2008 року по теперішній час на дату відновлення депозитні договори №SAMDN1435 від 02.07.2007 року і №SAMDN8548 від 02.04.2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»;

7)примусити АТ КБ «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 оригінали відновлених депозитних договорів №SAMDN1435 від 02.07.2007 року і № SAMDN8548 від 02.04.2008 року на паперовому носії;

8)примусити АТ КБ «ПриватБанк» сплатити ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, приходжу до такого висновку.

04.03.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Сталь Центр» уклали кредитний договір №09/08 з лімітом кредитного договору 490000,00 грн. на наступні цілі: придбання металопрокату в асортименті, оплата ТМЦ, виконання робіт, надання послуг, поповнення оборотних засобів підприємства.

04.03.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) про надання в заставу майнових прав на отримання грошових коштів в повному обсязі по депозитному договору № SAMDN5739 від 29.10.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №09/08 від 04.03.2008 року.

04.03.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) про надання в заставу майнових прав на отримання грошових коштів в повному обсязі по депозитному договору № SAMDN6256 від 29.10.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Сталь Центр» за кредитним договором №09/08 від 04.03.2008 року.

04.03.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) про надання в заставу майнових прав на отримання грошових коштів в повному обсязі по депозитному договору № SAMDN4205 від 22.08.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Сталь Центр» за кредитним договором №09/08 від 04.03.2008 року.

04.04.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) про надання в заставу майнових прав на отримання грошових коштів в повному обсязі по депозитним договорам № SAMDN1435 від 02.07.2007 року та № SAMDN8548 від 02.04.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Сталь Центр» за кредитним договором №09/08 від 04.03.2008 року та додатковою угодою від 03.04.2008 року №1 до кредитного договору №09/08 від 04.03.2008 року.

04.04.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір відступлення права вимоги (цесії), предметом якого є відступлення кредитором банку на підставі укладеного між ними договору застави майнових прав від 03.04.2008 року б/н права вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів за депозитними договорами № SAMDN1435 від 02.07.2007 року та № SAMDN8548 від 02.04.2008 року, з моменту порушення ТОВ «Сталь Центр» зобов`язань за кредитним договором №09/08 від 04.03.2008 року.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За положеннями ч.ч.1,2,7 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пункту 1 частини першої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до положень ст. ст. 572, 575, 589, 626 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, договір застави укладається кредитором і заставодавцем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України).

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-УШ до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18.

Положення пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи, оскільки передбачають, що у спорах, які виникають з кредитних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС № 910/17433/19 від 21.04.2020 року.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позивач звернувся до загального суду з позовом до юридичної особи заставодержателя АТ КБ «ПриватБанк» за договором застави від 04.04.2008 року, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, з приводу визнання недійним вказаного договору застави та відновлення предмету за вказаним договором застави, яким є договори депозиту, та визнання недійсним договору відступлення права вимоги за вказаними договорами, в зв`язку з невиконанням боржником ТОВ «Сталь Центр» зобов`язань за основним договором. Тобто між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочинів, укладених на виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Крім того, позивачем висунуто вимогу щодо кредитного договору, укладеного між двома юридичними особами, що також відносить даний спір до господарської юрисдикції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі поставляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Керуючись ст.186 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь Центр», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист порушених прав споживача, відновлення депозитних договорів, розірваних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке завдало матеріальних збитків.

Роз`яснити позивачеві його право на звернення із вказаним позовом до Господарського суду Донецької області.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області О.В.Агеєва