РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 557/1115/20

Провадження № 22-ц/4815/374/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Шимківа С.С., Хилевич С.В.

секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюк С.Л. на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року, ухваленого в складі судді Оленич Ю.В., повний текст якого складено 29 грудня 2020 року, у справі №557/1115/20,

в с т а н о в и в :

У серпні 220 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 січня 2020 року на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп, с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «DAF 95 XF 480», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Turbos Hoet», д.н.з. НОМЕР_2 , при здійснені повороту ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку та допустив зіткнення з автомобілем «SUBARU OUTBACK», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «SUBARU OUTBACK», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 отримала тілесні пошкодження.

Просив суд стягнути з відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 130 000 гривень та з відповідача ТОВ «Сервісна компанія «ШЕВРОН», з яким ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах, - відшкодування за шкоду завдану майну 57 526 гривень 68 копійок, що перевищує ліміт страхового відшкодування, а також завдану працівником моральну шкоду в порядку ст. 23 ЦК України в розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду завдану майну в розмірі 130 000 гривень 00 копійок, 1299 гривень 93 копійки судового збору та 4170 гривень 11 копійок витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, а всього 135 470 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят) гривень 04 копійки.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 57 526 гривень 68 копійок, моральну шкоду в розмір 10 000 гривень 00 копійок, 675 гривень 34 копійки судового збору та 2166 гривень 48 копійок витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, а всього 70 368 (сімдесят тисяч триста шістдесят вісім) гривень 50 копійок.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду завдану здоров`ю в розмірі 2277 (дві тисячі сімдесят сім) гривень 30 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмір 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» в дохід держави 85 (вісімдесят п`ять) гривень 93 копійки судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» в дохід держави 754 (сімсот п`ятдесят чотири) гривні 87 копійок судового збору.

У стягненні з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» 10 000 гривень витрат на правничу допомогу відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачами та їх представниками, а тому вони підлягали до повного задоволення.

В апеляційній скарзі, відповідач Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково визначив винним ОСОБА_3 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді його вина не встановлена, оскільки постановою Рівненського апеляційного суду постанову Гощанського районного суду від 17.03.2020 скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Вказує, що суд не надав належної оцінки доказам, а саме висновку №2020-2102 за результатами проведення авто технічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди складеним судовим експертом 24.02.2020 року, де зазначено, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п.10.4 Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин вважає, що що підстав для задоволення позову немає.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2020 року о 20 годині 17 хвилин на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп, с. Горбаків Гощанського району Рівненської області, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «DAF 95 XF 480», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Turbos Hoet», д.н.з. НОМЕР_2 , при здійснені повороту ліворуч не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку - автомобілю «SUBARU OUTBACK», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та допустив зіткнення автомобілів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «SUBARU OUTBACK», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 отримала тілесні пошкодження.

28 січня 2020 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну пригоду було внесено до ЄРДР за №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Старшим слідчим СВ Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Бялим О.О. 17 лютого 2020 року кримінальне провопорушення, внесене до ЄРДР за №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому вказану постанову разом з копіями матеріалів кримінального провадження направлено начальнику Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності відповідно до КУпАП (арк. спр. 8-10).

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області №557/251/20 від 17 березня 2020 року ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення порушенні вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України визнано винним у, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 червня 2020 року постанову Гощанського районного суду від 17.03.2020 скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 11 лютого 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUBARU OUTBACK», д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді 28 січня 2020 року, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, становить 239 729 гривень 31 копійка, а ринкова вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди становить 52 202 гривні 63 копійки.

Автомобіль є фізично знищеним і його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Дану обставину сторони не заперечують.

Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF 95 XF 480», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Turbos Hoet», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ«ПРОСТО-страхування».

31 липня 2020 року АТ «ПРОСТО-страхування» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутній документ, який підтверджує настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «DAF 95 XF 480», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 .

Згідно із статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Отже, норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Убачається, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2020 року, визнана вини самим ОСОБА_3 та постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 17 березня 2020 року, оскільки вказана постанова в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оспорювалась.

По відношенню до ОСОБА_1 , який керував автомобілем «SUBARU OUTBACK», протокол про адміністративне правопорушення не складався, тому питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не вирішувалось.

Таким чином, суд зробив вірний висновок, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тлумачення статті 1188 ЦК України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18.

Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що у справах про адміністративне правопорушення, провадження в яких закривається, вина осіб не встановлюється.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку проте, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «Шеврон» має відшкодувати завдану шкоду відповідно до статті 1194 ЦК України, а Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» у силу вимог Закону № 1961-IV та договору у межах суми страхового відшкодування, як страхувальник особи, яка завдала шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового обґрунтування не потребують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановив обставини спору, дослідив докази у справі й надав їм належну оцінку, застосував норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» адвоката Синюк С.Л. залишити без задоволення.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 квітня 2020 року.

Головуючий :

Судді :