Справа №477/2434/20
Провадження №2/477/322/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Тристан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 7946, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за період з 10 липня 2014 року по 17 лютого 2016 року у розмірі 92 180грн 50коп, що складається з заборгованості за кредитом 74 613,93грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом 15 726,02грн.; заборгованості по комісії 1840,55грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у листопаді 2020 року була заблокована його банківська картка на отримання пенсії. Від співробітників банку він дізнався, що 09.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області по виконавчому провадженню № 63546027 винесено постанову про арешт майна боржника в рахунок стягнення заборгованості в сумі 92 180,50грн на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

16.12.2020 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 63546027 дізнався, що 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в державному реєстрі за № 7946, про стягнення з нього заборгованості та задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 3 від 01.04.2008 року.

Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, як вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів.

Зазначив, що 01 квітня 2008 року між ним та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» був укладений кредитний договір № 3, відповідно до якого йому надані кредитні кошти у сумі 88960грн, зі сплатою за користування кредитом 12,6% річних від погашення суми кредиту, терміном до 01.04.2013 року на придбання автомобіля Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску. Виконання зобов`язань за цим договором забезпечений заставою рухомого майна, а саме зазначеним автомобілем.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва по справі № 2-709/10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» з нього була стягнута заборгованість за кредитним договором № 3 в розмірі 91 960, 55грн. При примусовому виконанні виконавчого листа у даній справі було вилучено та реалізовано в рахунок погашення заборгованості автомобіль Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, та виконавче провадження закрито. Повторно до виконавчої служби ТОВ «ПростоФінанс» не зверталось.

Посилаючись на те, що розмір заборгованості не є безспірним, звертаючи увагу на строк виникнення права вимоги та відсутність нотаріально посвідченої угоди, вважає виконавчий напис таким, що вчинений незаконно.

У відзиві відповідач позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на право, а не обов`язок нотаріуса вимагати додаткові документи. Стверджує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису заборгованість позивача була безспірною. Зазначав, що наявність під час вчинення виконавчого напису судового спору про стягнення заборгованості не свідчить про спірність кредитної заборгованості та не є підставами для задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на Постанову Великої палати Верховного суду від 15.01.2020 року по справі № 305/ 2082/14-ц. Вважає, що пред`явленням позову позивач зловживає своїми процесуальними правами та намагається уникнути цивільно-правової відповідальності.

У додатково поданій заяві просить застосувати строки позовної давності, зазначаючи, що виконавчий напис нотаріуса вчинений 30.03.2016 року, пред`являвся до виконання у травні 2016 року та позивач був належним чином повідомлений про факт відкриття виконавчого провадження саме в травні 2016 року.

В судове засідання позивач не з`явився, відповідно до наданої заяви просив справу розглядати у його відсутність, позов задовольнити.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» в судове засідання свого представника не направив, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача та відмову у позові.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений Перелік станом на час вчинення виконавчого напису, містив розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі ж висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 137/1666/16-ц) та від 02 липня 2019 року (справа № 916/3006/17).

30 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 7946 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 3 від 01 квітня 2008 року, право вимоги за яким відступлено ТОВ «ПРОСТОФІНАНС» на користь стягувача на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, за період з 10 липня 2014 року по 17 лютого 2016 року в сумі 92 180,50грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 74613,93грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 15726,02грн; заборгованості по комісії в сумі 1840,55грн ( а.с. 9).

01 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПростоФінанс» був укладений кредитний договір № 3 про надання кредиту на суму 88 960,00грн для придбання транспортного засобу Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, терміном до 10.04.2013 року ( а.с. 45-50).

Як вбачається з копії заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2010 року у справі № 2-709/2010, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПростоФінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 3 від 01 квітня 2008 року в сумі 91960,55грн., станом на 10.08.2009 року, яка складається з заборгованості за щомісячними платежами, які включають відсотки та комісію, в сумі 17732,50грн, штраф в сумі 3344,64грн. та інфляційні відшкодування в сумі 330,48грн, а також заборгованість по залишку кредиту в сумі 70352,93коп.

Тобто, кредитодавець скористався правом дострокового стягнення заборгованості.

Як зазначено у правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року ( справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з листа заступника начальника відділу Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа№2-709/10 від 29.03.2010 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПростоФінанс» заборгованості в сумі 91 960,55грн, в межах якого в рахунок погашення боргу з прилюдних торгів (протокол № 15-0213/13(Р)1 від 04.07.2013 року реалізований належний боржникові транспортний засіб. Виконавче провадження завершено 25.10.2013р. на підставі п.5ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції до 06.10.2016 року ( а.с. 54).

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку заборгованості, 19.06.2014 року зараховано в рахунок оплати 25 754,53грн., з яких зараховано на погашення тіла кредиту 23грн.27коп.; відсотків за користування кредитом 22 008,65грн.; комісії за обслуговування кредиту 2340,57грн, штрафу за прострочення платежу 1 382,04грн.

Отже, в судовому засіданні безспірність заборгованості для вчинення нотаріального напису відповідачем не доведена.

Крім того, суд зазначає, що звернення з вимогою про дострокове повернення заборгованості змінює строк виконання основного зобов`язання та зумовлює перебіг строку позовної давності.

Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог, передбачених чинним законодавством, а саме: вчинення виконавчого напису поза строками позовної давності, за відсутності безспірної заборгованості, а тому вчинення виконавчого напису протирічить вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат».

За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо застосування строків позовної давності, про що заявляв відповідач у своїй заяві, суд зазначає наступне.

За поясненнями позивача, про вчинення нотаріусом виконавчого напису він дізнався у листопаді 2020 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, 09.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. на підставі заяви стягувача відкрите виконавче провадження ВП № 63546027 з виконання виконавчого напису № 7946, виданого 30.03.3016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 92180,50грн ( а.с. 13-14).

09.11.2020року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. винесена постанова про арешт коштів боржника ( а.с. 12).

12.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у Надбузькому професійному аграрному ліцеї.

Відповідно до витягу з пенсійної справи ОСОБА_1 , заведеної в електронному вигляді, на підставі постанови приватного виконавця Куліченка Д.О. від 11.11.2020року № 63546027 з 01.12.2020року проводяться відрахування 20% з пенсії щомісячно ( а.с. 50).

Як слідує з листа начальника відділу Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.06.2021 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 ВП № 51078244, відкрите 12.05.2016 року, з виконання виконавчого напису нотаріусу № 7946 від 30.03.2016року. Вжитими заходами розшук майна та доходу виявився без результативним та 28.05.2019 року державним виконавцем прийнято рішення щодо завершення виконавчого провадження на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Надати докази відправки боржнику постанов державного виконавця та викликів до державної виконавчої служби не є можливим. У період з 28.05.2019 року по час надання відповіді виконавчий лист за виконавчим написом нотаріуса № № 7946 від 30.03.2016року на виконання не надходив та не перебуває ( а.с. 152-153).

Зазначене підтверджується також копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.05.2019 року, винесеної державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області у виконавчому провадженні ВП № 51078244 ( а.с. 156) та витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження ( а.с. 96).

Суд звертає увагу, що відповідно до копії пенсійного посвідчення позивача, виданого 22.03.2017 року, йому призначена пенсія за віком довічно ( а.с. 155).

Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 30.06.2021року № 8747, ОСОБА_1 проживає без реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 з 2012 року по день надання довідки ( а.с. 154).

В той же час, відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.05.2019 року, винесеної державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області у виконавчому провадженні ВП № 51078244, адреса боржника зазначена: АДРЕСА_2 ( а.с. 156).

Отже, за відсутності даних щодо належного повідомлення позивача про відкриття у травні 2016 року виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, наявності постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 28.05.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в той час як наявність пенсійного посвідчення, виданого 22.03.2017 року, свідчить про те, що позивач є пенсіонером та отримує державне пенсійне забезпечення за віком, а також той факт, що фактичне місце проживання позивача є відмінним від місця проживання, зазначеного у постанові державного виконавця, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів щодо обізнаності позивача про наявність виконавчого напису нотаріуса та виконавчого провадження у травні 2016 року, про що стверджує відповідач.

В той же час, враховуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2020 року ВП № 63546027, постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 12.11.2020року, постанови про арешт коштів боржника від 09.11.2020 року, витяг з пенсійної справи ОСОБА_1 , заведеної в електронному вигляді, відповідно до якого відрахування 20% з пенсії щомісячно на підставі постанови приватного виконавця Куліченка Д.О. від 11.11.2020року № 63546027 проводяться з 01.12.2020року, зазначене підтверджує, що позивач дізнався про наявність виконавчого напису нотаріуса не раніше листопада 2020 року, як він і зазначає у позові, отже, строк позовної давності ним не пропущений.

Щодо посилання у відзиві на Постанову Великої Палати Верховного суду від 15.01.2020 року по справі № 305/2082/14-ц, суд зазначає, що вона не є тотожньою з даним спором, оскільки стосується звернення стягнення на заставне майно.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1321грн. 20коп.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 7946, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за період з 10 липня 2014 року по 17 лютого 2016 року у розмірі 92180грн 50коп., що складається з заборгованості за кредитом 74613грн 93коп; заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 15726грн 02коп; заборгованості по комісії 1840грн 55коп. за кредитним договором № 3 від 01 квітня 2008 року

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1321грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», вул. Вікентія Хвойки, буд.21 м. Київ, 04080, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 35326253; адреса для листування: пр-т Юрія Гагаріна, 23, а/с 57 м. Київ, 02094

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, вул. Пушкінська, 17-А, офіс 13, м. Миколаїв 54001.

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, пров. Музейний, буд.10 прим. 505, м. Київ 01001.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2021 року.

Суддя А.А. Саукова