Справа № 462/2610/20 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1970/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Савчук І.В.

З участю: представника позивача- адвоката Бабій І.М., представника відповідача адвоката Сідловської І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 462/2610/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

08.05.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за договором позики у розмірі 5 054 149 грн. 51 коп., з яких 4 866 919 грн. 40 коп. сума основного боргу, що еквівалентно 177 800 доларів США згідно курсу НБУ станом на 06.04.2020, 148 534 грн. 11 коп. проценти за користування чужими коштами та 386 969 грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_1 17.10.2019 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Рачинською І.Ю. за реєстровим номером №2101, відповідно до якого він позичив ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 416 552 грн., що еквівалентно 177 800 доларів США згідно курсу НБУ.

Згідно з пунктом 1 Договору, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав позичальникові на термін до 31.12.2019 року включно гроші у готівковому вигляді шляхом надання коштів у сумі 4 416 552 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 177 800 доларів США за курсом, встановленим НБУ на дату укладення договору. Відповідно до п.2 Договору, сторони домовилися, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення позикодавцю суми позики має бути здійснено позичальником не пізніше 31.12.2019 включно, сума позики, що підлягає поверненню має відповідати еквівалентові суми 177 800 доларів США за курсом, встановленим НБУ на день передачі грошей. Листом-повідомленням про місце виконання зобов`язання від 04.12.2019 року визначено, що остаточне повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, всупереч взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів йому не повертав і жодних розписок про виконання зобов`язання ним не підписувалося, що зумовило його право ставити перед судом питання щодо стягнення суми заборгованості за договором позики. Враховуючи наявність простроченого зобов`язання, просить на підставі ч.2 ст.625 ЦК України стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2020 по 06.04.2020 у розмірі 38 696 грн. Окрім цього, на підставі ст.1214, 536, 1048 ЦК України просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими коштами в розмірі однієї облікової ставки НБУ за період з 01.01.2020 по 06.04.2020 у розмірі 148 534грн. 11 коп.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 4 866 919 гривень 40 копійок та 3% річних в сумі 38 696 гривень -всього 4 905 615 (чотири мільйони дев`ятсот п`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 10201 / десять тисяч двісті одну/ гривню.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Звертає увагу, що п.5 Договору визначено, що після виконання позичальником свого зобов`язання по поверненню своєчасно та в повній мірі позикодавцю повної суми позики , позикодавець повинен передати позичальнику оригінальний примірник цього договору та розписку до нього, яка є невід`ємною частиною зазначеного договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору та розписки до нього є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язнання. Стверджує, що про отримання коштів ОСОБА_1 власноручно написав розписку, яка є невід`ємною частиною договору, однак така в матеріалах справи відсутня та суду для огляду не пред`являлася, а тому її відсутність у позикодавця на день звернення до суду та прийняття судом рішення свідчить про хибний виснок суду, що отримана відповідачем позика не повернута і є підстави для її стягнення. Зазначає, що кошти поверталися позивачу частинами в присутності свідків та після повернення їх в повному обсязі позивач повернув відповідачу оригінал розписки, а тому така відсутня в позивача. Посилається на те, що договір позики є реальним договором, тобто є укладеним з моменту передання грошей, а тому письмова форма договору позики є лише доказом виключно факту укладення договору , але не передачі грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу, саме позивач повинен довести своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язння, однак позивач його не довів, а суд всупереч законодавчим положенням і умовам договору позики визнав таке право підтвердженим. Враховуючи , що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення боргу, відсутні і підстави для стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши пояснення представника відповідача-адвоката Сідловску І.Ю. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача-адвоката Бабій І.М., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 17.10.2019 року між позивачем ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладено Договір позики (далі Договір), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Рачинською І.Я., зареєстрований в реєстрі за № 2101(а.с.6-7).

Відповідно до умов Договору позичальник ОСОБА_1 отримав від позикодавця ОСОБА_2 , а позикодавець ОСОБА_2 передав позичальникові ОСОБА_1 на термін до 31 грудня 2019 року включно гроші в готівковому вигляді ( надалі позика) в сумі 4 416 552,00 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 177 800,00 доларів США за курсом, встановленим НБУ (1 долар США= 24,84 грн.) на дату укладення цього договору (п.1 Договору).

У пункті 2 Договору сторони прописали, що цей договір є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення позичальником позикодавцю суми позики, що підлягає поверненню позичальником, має відповідати еквівалентові суми 177 800 доларів США за курсом встановленим НБУ на день передачі грошей; виконання позичальником свого зобов`язання за цим Договором по остаточному поверненню позики має бути здійснено готівкою в межах міста Львова за адресою, вказаною позикодавцем.

За пунктом 5 Договору після виконання позичальником свого зобов`язання по поверненню своєчасно та в повній мірі позикодавцю повної суми позики, позикодавець повинен передати позичальнику оригінальний примірник цього договору та розписку до нього, яка є невід`ємною частиною зазначеного договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору та розписки до нього є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язання..

Згідно п.12 Договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Листом-повідомленням про місце виконання зобов`язання від 04.12.2019 року ОСОБА_2 повідомив боржнику ОСОБА_1 , що остаточне повернення всієї суми позики повинно бути проведено ним в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

За приписами ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони 17.10.2019 року уклали Договір позики у письмовій формі та такий посвідчений нотаріально. Відповідно до п.1 Договору позики позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав позичальникові на термін до тридцять першого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року включно грошові кошти в готівковому порядку у сумі 4 416 552,00 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 177 800,00 доларів США за курсом, встановленим НБУ (1 долар США =24,84 грн.) на дату укладення цього договору.

Умова договору, прописана у п.1 Договору позики свідчить про реальне виконання цього договору за домовленістю сторін та не потребує іншого підтвердження, оскільки нотаріально посвідчене.

Отже, за своїми правовими ознаками, укладений між сторонами договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона-позичальник зобов`язується до здійснення дії-повернення позики, а інша сторона-позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого сторони досягли згоди, посвідчили договір нотаріально, хоч не виключається надання розписки позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, що в даній справі не є обов`язковою умовою.

Частиною першою статті 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції належно встановив, що відповідач ОСОБА_1 не виконав умов договору укладених із позивачем ОСОБА_2 , оскільки у визначений законом строк кошти не повернув, доказів на підтвердження виконання п.5 Договору позики від 17.10.2019 року суду не надав.

При достроковому виконанні умов договору, відповідно до п.4 Договору позики позичальник вправі повернути повну суму позики чи/або її частину, а позикодавець зобов`язується прийняти повернені грошові кошти і раніше визначеного у п.1 цього договору кінцевого терміну.

За умовами п.5 Договору після виконання позичальником свого зобов`язання по поверненню своєчасно та в повній мірі позикодавцю повної суми позики, позикодавець повинен передати позичальнику оригінальний примірник цього договору та розписку до нього, яка є невід`ємною частиною зазначеного договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору та розписки до нього є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язання.

Відповідачем по справі на підтвердження виконання умов договору щодо повернення грошових коштів не надано суду оригіналу Договору позики та розписки від позичальника про повернення грошових коштів.

Статтею 545 ЦК визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З пояснень представника відповідача адвоката Сідловської І.Ю., відповідач ОСОБА_1 знищив розписку, яку він надавав позичальникові ОСОБА_2 на підтвердження отримання коштів в борг і яку останній повернув йому при виконанні зобов`язання, а щодо Договору позики, такий йому не повернений і він цьому не надавав значення, однак стверджує, що кошти повернув в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги , оскільки наявність оригіналу Договору позики у позивача та відсутність розписки у відповідача про отримання позичальником-позивачем грошових коштів, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконано.

Виконання зобов`язання повинно проводитись за ініціативою, перш за все, боржника, який повинен докласти всіляких зусиль для його здійснення, а невиконання зобов`язання презюмується, доки не доведено інше, боржник має гарантувати себе для подальшого захисту своїх інтересів шляхом отримання відповідного підтвердження належного виконання зобов`язання.

Підтвердженням належного виконання зобов`язання ( яке відповідно до ст. 599 ЦК припиняє його існування як такого), незалежно від того, чи оформлено воно у письмовій формі, чи ні, є розписка кредитора про одержання виконання частково або в повному обсязі. Крім того, підтвердженням виконання належним чином може бути також борговий документ, наявність якого у боржника підтверджує виконання, навіть, при відсутності записів про це кредитора або його окремої розписки.

Складання розписки про одержання виконання-обов`язок кредитора, який виникає на вимогу боржника. Повернення боржникові відповідного боргового документа (при його наявності)- обов`язок кредитора.

Згідно із статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки наявність оригіналу Договору позики у позивача та відсутність розписки у відповідача про повернення грошових коштів, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконано.

Колегія суддів погоджується із висновками суду в частині застосування ст.625 ЦК, оскільки кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору позики. Такі висновки прописані у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс/12.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду з приводу виконання зобов`язань кредитора та позичальника.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк