КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 758/7377/20

провадження № 22-ц/824/13882/2021

06 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - адвоката Півторака Тараса Олеговича на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року в складі судді Ларіонової Н.М. в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до державного реєстратора Сороки Валерія Миколайовича, Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

01.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Сороки В. М., Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Сороки В. М., Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» від 23 квітня 2019 року, індексний номер 46606319, номер запису про право власності №31307947, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 63,30 кв.м., жилою площею 29,50 кв.м., за АТ «Укрсоцбанк».

Посилався на ті підстави, що 17 вересня 2007 року він та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", назву якого змінено на АТ "Укрсоцбанк", укладений договір іпотеки №02-10/3193 (предмет іпотеки - двокімнатна квартира АДРЕСА_1 ) з метою забезпечення договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/4194 про надання кредиту у розмірі 60 500 євро зі сплатою 11,8 % річних від суми максимального ліміту на день видачі кредиту.

За даними з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 стало АТ "Укрсоцбанк" на підставі рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 квітня 2019 року, індексний номер 46606319.

Здійснюючи державну реєстрацію державний реєстратор порушив порядок її вчинення, провів державну реєстрацію права власності на квартиру за відсутності підтвердження отримання ним ( іпотекодавцем) письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання.

Крім цього, укладений між сторонами іпотечний договір не містив положень про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а тому державний реєстратор зобов`язаний був відмовити АТ "Укрсоцбанк" у здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно.

Державному реєстратору також не було надано звіту про оцінку предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до ч.3 ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Державним реєстратором порушено Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України", наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Вважав, що існують ґрунтовні підстави для висновку, що державний реєстратор Сорока В. М., КП "Реєстраційне бюро" здійснює діяльність у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень всупереч вимогам законодавства.

Ураховуючи викладене, просив позов задовольнити.

09.07.2020 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом постановлення ухвали:

- про заборону АТ «Укрсоцбанк» здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

- про накладення арешту на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , а саме : квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк».

Заяву мотивував тим, що існує небезпека подальшого відчуження АТ "Укрсоцбанк" вищевказаного нерухомого майна на користь третіх осіб, що призведе до утруднення, або зробить неможливим виконання рішення про задоволення даного позову.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині - відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року клопотання представника позивача - адвоката Касьяненка Д. Л. задоволено. Замінено АТ "Укрсоцбанк", виключивши його з числа осіб, що беруть участь у справі, на правонаступника - АТ "Альфа-Банк".

30.07.2021 представник АТ "Альфа-Банк" - адвокат Півторак Т. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що матеріали справи не містять доказів необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання на можливість відчуження відповідачем на користь третіх осіб права власності на квартиру, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №554/1893/17).

Крім того, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Сороки В. М., КП "Реєстраційне бюро" від 23 квітня 2019 року, індексний номер 46606319, номер запису про право власності №31307947, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ "Укрсоцбанк". У випадку задоволення такого позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 15 травня 2019 року ( справа №658/2197/18).

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д. Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Посилається на ті підстави, що АТ "Альфа-Банк" незаконно набуло право власності на спірне нерухоме майно. Зважаючи на наявність реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову та у зв`язку з наявністю реальної загрози відчуження АТ "Альфа-Банк" спірного нерухомого майна, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову постановлена внаслідок дослідження того факту, що між сторонами виник спір, а предметом оскарження є захист права власності позивача на спірне майно та протиправні дії державного реєстратора, вчинені під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було проведено державну реєстрацію права власності за АТ "Альфа-Банк".

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також вважає, що апелянтом було пропущено строк на подання апеляційної скарги та введено суд в оману щодо дати оприлюднення ухвали про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кувшинчікова А. С. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Сороки В. М., Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», АТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Сороки В. М., Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» від 23 квітня 2019 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір щодо вказаної квартири, оскільки сторона відповідача може у будь-який час її відчужити.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Накладаючи арешт на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду неправильними, оскільки суд першої інстанції не врахував, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 19 червня 2019 року (справа №201/12570/18), від 03 липня 2019 року (справа №127/220/19), від 02 червня 2021 року (справа №344/12298/19).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин оскаржене судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому в частині накладення арешту на квартиру підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог заяви про забезпечення позову.

Питання поновлення строку на апеляційне оскарження судом вирішено в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Доводи представника позивача про те, що відкриття апеляційного провадження було здійснено помилково, є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Півторака Тараса Олеговича задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року в частині накладення арешту на квартиру скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк