Справа № 737/143/21
Проваждення № 2/737/105/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 737/143/21
за позовомОСОБА_1
доКуликівської селищної ради
третя особаДержавний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В.В.
провизнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування
учасники справи та представники:не з`явились

в с т а н о в и в :

4 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, на день смерті був розлучений. Після смерті батька відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок

АДРЕСА_1 . Даний будинок належав діду позивача ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Куликівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області 21.08.1991 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 812, та який після смерті діда ІНФОРМАЦІЯ_2 успадкував батько позивача ОСОБА_2 проте не оформив у встановленому законом порядку своїх прав на нерухоме майно. Мати померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від своєї частки спадщини відмовилась на користь позивача. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого батька.

З метою оформлення права на спадкове майно, позивач звернувся із заявою до нотаріуса, проте останній своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння у зв`язку із тим, що право власності на нерухоме майно не зареєстроване, спадкодавець за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів на нього.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 9 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Підготовче судове засідання призначено на 06.04.2021 року. У зв`язку із невиконанням приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. ухвали про відкриття провадження в частині витребування доказів, в підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 21.04.2021 року.

Відповідач Куликівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області 19.03.2021 року подала відповідь на відзив, в якому позов визнала повністю.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за відсутності своїх представників.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази у справі і матеріали спадкової справи № 84/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які надала приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В., суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 (а.с. 12).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 43, 45, 47).

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою

АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_2 та колишньою дружиною ОСОБА_4 (а.с. 83)

Відповідно до довідки Куликівської селищної ради від 01.12.2020 року ОСОБА_3 мав на праві власності в с. Вересоч Куликівського району Чернігівської області житловий будинок з надвірними будівлями, якому присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1 (а.с. 15)

Згідно витягу з погосподарських книг Вересоцької сільської ради на 2016-2020 роки, померлий ОСОБА_3 був власником домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 9, 10).

Вищевказане домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори Чернігівської області 21.08.1991 року, зареєстрованого в реєстрі за № 812. (а.с.14)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входило вищезазначене домоволодіння АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_3 був батько позивача ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги. (а.с. 11, 83).

Інформацію щодо інших осіб, які б мали право на спадщину після померлого ОСОБА_3 суду не надано.

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на вищевказане домоволодіння у встановленому законом порядку не оформили. Згідно довідки КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 25.11.2020 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване. (а.с. 19)

Відомості щодо самочинного будівництва суду не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 13)

За життя ОСОБА_2 заповіту не склав (а.с. 80).

Спадкоємцями за законом першої черги майна померлого ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 , який є сином спадкодавця (а.с. 10) та матір спадкодавця ОСОБА_4 (а.с. 11).

ОСОБА_4 від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_2 відмовилась на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 68).

Позивач прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_2 подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с.60)

Інформацію щодо інших осіб, які б мали право на спадщину після померлого ОСОБА_2 суду не надано.

Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. від 24.12.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано (а.с. 25)

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_3 проживав разом зі своїм сином ОСОБА_2 , а тому останній після смерті ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном свого батька та відповідно до ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом, набув право на домоволодіння АДРЕСА_1 яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, проте належним чином не оформив своїх спадкових прав.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст. 1268 ЦК України)

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , спадщину прийняв позивач шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, а також звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке залишилось після смерті батька.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, але за життя спадкодавець не оформив право власності на вказане домоволодіння, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_2 , який також не оформив у встановлений законом порядку права власності на нерухоме спадкове майно, а після його смерті спадщину прийняв позивач, суд вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (позначеними на плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок - А-1 з прибудовою А1-1 загальною площею 70,3 кв.м., житлова площа 42,0 кв.м., сарай Б-1, погріб б-1, вбиральня В-1) садиби АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 21 квітня 2021 року.

Суддя А. А. Кореньков