Дата документу 30.09.2021 Справа № 937/4474/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/4474/20
Провадження №22-ц/807/2879/21
Головуючий в 1-й інстанції Горбачова Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, ухвалене у м. Мелітополь у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 13 179 грн. 60 коп., 3 % річних у розмірі 544 грн. 38 коп., інфляційні нарахування у розмірі 629 грн. 98 коп., а також судовий збір у розмірі 2102 грн. При цьому позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з користування електроенергією, що виникли з поведінки сторін та свідчать про їх волю щодо настання відповідних правових наслідків, а саме: Енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію, а відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами). На підставі вищезазначених договірних відносин, що виникли з поведінки сторін, позивач відкрив особовий рахунок побутового споживача № НОМЕР_1 на ім`я відповідача та проводив постачання електричної енергії на об`єкт відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . В період часу з 05.04.2017 року по 01.01.2019 року відповідачем було спожито електричної енергії на загальну суму 13 179,60 грн. Відповідач вартість спожитої ним електричної енергії не оплатив, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, боржнику також було нараховано 3% річних від суми боргу у розмірі 544,38 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 629,98 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, позов Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ід. код невідомий), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ (Публічне акціонерне товариство) "Запоріжжяобленерго" в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж, на р/р № НОМЕР_2 в ПАТ «Мета банк» м. Запоріжжя, МФО 313582, Код , суму заборгованості за спожиту електроенергію в період часу з 05.04.2017 року по 01.01.2019 року в розмірі 13 179 грн. 60 коп., 3% річних за прострочення оплати грошового зобов`язання в розмірі 544 грн. 38 коп., інфляційні нарахування в розмірі 629 грн. 98 коп. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн., а всього 16 455 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2021 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у цій справі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що між сторонами у справі не існує договірних відносин, місце реєстрації і проживання відповідача з 2009 року АДРЕСА_3 , а власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 3288 від 02.07.2020 року

Між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з користування електроенергією, які виникли з поведінки сторін та свідчать про їх волю щодо настання відповідних правових наслідків. Дана поведінка засвідчує волю обох сторін щодо настання відповідних правових наслідків, а саме: Енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію, а відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами).

На підставі вищезазначених договірних відносин, що виникли з поведінки сторін, позивач відкрив особовий рахунок побутового споживача № НОМЕР_1 на ім`я відповідача та проводив постачання електричної енергії на об`єкт відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

В період часу з 05.04.2017 року по 01.01.2019 року відповідачем було спожито електричної енергії на загальну суму 13 179,60 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку побутового споживача № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.4).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вартість спожитої нею електричної енергії вчасно не оплатила, чим порушила договірні зобов`язання, тому є підстави для стягнення заборгованості, а також 3% річних та інфляційних нарахувань.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019-VIII (чинний з 11.06.2017р.), «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (які набрали чинності з 11 червня 2018 року).

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.п.1.1.1. п.1.1. Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до п.1.1.2 п.1.1. Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність); об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Відповідно до матеріалів справи відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 06.04.2020, наданою на запит суду перед відкриттям провадження у справі (а.с.11).

За вказаною адресою відповідачці була надіслана судова повістка, яка отримана особисто (а.с.23), судова повістка направлена на адресу АДРЕСА_1 , повернулась суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою (а.с.19).

Копія заочного рішення у справі також отримана відповідачем за адресою АДРЕСА_2 (а.с.33).

Така ж адреса проживання та реєстрації зазначається відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення(а.с.36) та в апеляційній скарзі (а.с.66).

Відповідно до копія паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 , виданий 30 липня 1998 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 09.07.2009 року (а.с.39-40).

Відповідно до довідки ОСББ «Лідер127» ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2009 року (а.с.42).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданого відповідачем до апеляційної скарги, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.71-72).

Враховуючи надані відповідачем докази, які не спростовані позивачем, відсутні підстави стверджувати про наявність між сторонами договірних зобов`язань з приводу постачання та споживання електричної енергії, оскільки відповідачка не є власником об`єкту, за яким нараховано заборгованість по електричній енергії, вказаний об`єкт не перебуває в її користуванні, оскільки відповідач з 2009 року зареєстрована та проживає за іншою адресою.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що вимоги апеляційної скарги задоволені, судовий збір за подання апеляційної скарги, підлягає стягненню з позивача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж на користь ОСОБА_1 3153,00 грн. - суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 30 вересня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков