Справа № 452/1144/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" квітня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на середню земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що з 26.07.1985 року працювала в колгоспі ім. «Росія» (який згодом, а саме в 1992 році було перейменовано в

ААГ «Колос»), що знаходився на території с. Лютовиська. Зазначене убачається з записів належної їй трудової книжки. Тобто, будучи працівником колективного сільськогосподарського підприємства, ОСОБА_1 мала бути включена в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) по (тодішній) Лютовиській сільській раді Самбірського району Львівської області.

Відповідно до рішення Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області

№ 6 від 21.11.2017 року, Лютовиська сільська рада увійшла в склад Воютицької ОТГ, яка була правонаступником усіх її прав і обов`язків. А в 2020 році Воютицька сільська рада увійшла в склад Бісковицької ОТГ, яка стала правонаступником усіх її прав і обов`язків.

З приводу отримання земельної частки (паю) та включення її в списки, позивачка звернулася до відповідача, однак він залишив клопотання без задоволення, з посиланням на те, що питання про включення в списки розглядається відповідною комісією, якої більше не існує, а тому рекомендовано свої права захистити в судовому порядку.

У довідці № 264 та № 265, відповідач повідомив, що розпаювання земель ААГ «Колос» відбулося в 1994 році. Середній розмір земельної частки (паю) становив 1,65 га, а також те, що ОСОБА_1 не була включена в списки пайовиків помилково.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які були членами цього підприємства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Вона вважала, що її включено в списки осіб, які мають право на середню земельну частку, а тому вона зможу скористатися своїм правом на отримання паю в будь - який час. Однак дізнавшись в жовтні 2020 року про відсутність у відповідних списках звернулася до відповідача.

А тому просить постановити рішення, яким визнати за нею як членом ААГ «Колос» право на земельну частку (пай) в розмірі 1,65 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території села Бісковичі, Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності.

Відповідач - представник Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як членом

ААГ «Колос» право на земельну частку (пай) в розмірі 1,65 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території села Бісковичі, Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя