УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кузнецова Д.В. за участі секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про порушення ухвали суду у справі про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільною заявою про забезпечення позову до його подання шляхом заборони відповідачам по справі вчиняти будь-які дії пов`язані з реєстрацією або відчуженням автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 до винесення рішення по справі.

За результатами розгляду поданої заяви ухвалою суду Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання права власності на автомобіль, було задоволено.

Заборонено ОСОБА_3 та Лівобережному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) проведення будь-яких дій, пов`язаних із реєстрацією або відчуженням автомобіля ДЕУ- ЗАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , до розгляду спору по суті та винесення остаточного рішення судом.

07 жовтня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про порушення держаним виконавцем ухвали суду від 27 вересня 2021 року про забезпечення позову та вчинення неправомірних дій з боку державного виконавця щодо накладення арешту на автомобіль.

На підставі цього просив суд визнати протиправними дії Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо надання доручення Нікольському ВДВС у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з приводу накладення арешту, встановлення обмеження в користуванні та вилученню технічного паспорту та формених знаків на транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; Скасувати постанову державного виконавця Азарової О.Ю. Нікольського відділу державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 30 вересня 2021 року в частині накладення арешту та встановлення обмеження на право користування транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; Зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та Нікольський ВДВС у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повернути ОСОБА_1 технічний паспорт та номерні знаки на транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; встановити негайне виконання рішення суду.

Дослідивши вказану заяву, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Порядок забезпечення позову врегульовано главою 10 Розділу І ЦПК України.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи зі змісту ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти, як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Порядок виконання хвали про забезпечення позову закріплений в статті 157 ЦПК України, згідно з яким ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про арешт морського судна є підставою для затримання судна або обмеження в його пересуванні в порту, де знаходиться або до якого прямує таке судно, до моменту скасування заходів із забезпечення позову у вигляді арешту морського судна. Після вручення копії ухвали про арешт судна капітан морського порту, де знаходиться судно, філія Адміністрації морських портів України в морському порту, де знаходиться судно, відповідні органи Державної прикордонної служби України та митні органи зобов`язані вжити заходів, що унеможливлюють вихід арештованого судна з порту.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що ухвала суду про забезпечення позову не виконується в необхідному обсязі, а з боку державного виконавця можливе вчинення протиправних дій, у зв`язку із цим подальші вимоги ОСОБА_1 за своїм змістом стосуються оскарження неправомірних дій та прийнятих рішень державного виконавця. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що вирішення заявлених ОСОБА_1 вимог не може проводитися по суті в рамках розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки вирішення такого спору не передбачено нормами ЦПК України (главою 10 розділу І ЦПК).

Водночас слід звернути увагу заявника, що відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Крім того статтею 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені вимог заяви ОСОБА_1 про порушення ухвали суду у справі про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання права власності на автомобіль, слід відмовити.

Роз`яснити заявнику можливість та право на звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

Копії ухвали надати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д. В. Кузнецов