Єдиний унікальний номер судової справи 487/934/20
Номер провадження 22-ц/812/1591/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

11 жовтня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу, яка постановлена Заводським районним судом міста Миколаєва 27 травня 2021 року, під головуванням судді Щербини С.В., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку, яка розташована над квартирою позивача.

У період з квітня по червень 2017 року позивач тимчасово була відсутня в місті за сімейними обставинами. За цей час ОСОБА_1 здійснила перебудову балкону у своєї квартирі.

Між тим, зазначена перебудова вказаної конструкції відбулась без дозволу відповідних інстанцій і без згоди позивача та інших співмешканців житлового будинку.

Крім того, така прибудова призвела до суттєвих перешкод для потрапляння світла до кімнати позивача, внаслідок чого в кімнаті перестали рости квіти.

При цьому, вигляд балкону спотворює загальний фасад будинку, який відноситься до історичного фонду міста.

Найбільш небезпечними наслідками від такої незаконної перебудови є, на думку позивача, небезпека обвалювання влаштованої конструкції на перехожих та, зокрема, на самого позивача.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила зобов`язати ОСОБА_1 провести перебудову балкону за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом приведення його параметрів у первісний стан, що відповідає проектним рішенням та фасаду усього будинку, а в разі відмови добровільно перебудувати балкон провести примусове знесення балкону за рахунок відповідача.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

11 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про збільшення позовних вимог, в якій також просила визнати реконструкцію балкону за адресою: АДРЕСА_3 , самочинним будівництвом.

17 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 подав до районного суду клопотання про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

27 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій міститься клопотання про поновлення строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та подання клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Заява обґрунтована тим, що необхідністю в заявлені додаткової позовної вимоги про визнання реконструкції балкону самочинним будівництвом та в додаткових доказах у вигляді проведення судової експертизи виникла після надходження до матеріалів справи пояснення від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у грудні 2020 року, тобто вже після закриття підготовчого провадження у справі на стадії розгляду справи по суті.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2021 року поновлено представнику позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 строк на подання заяви про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі. Клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 липня 2021 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2021 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просила ухвалу районного суду від 27 травня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 не навів районному суду обґрунтувань поважності причин не заявлення суду відповідного клопотання на стадії підготовчого провадження, на якій згідно з п.3 ч.1 ст.189 ЦПК України визначаються обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 (том 1 а.с.21).

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 28 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (том 1 а.с.61).

Ухвалою Заводського районного суду 27 травня 2021 року поновлено представнику позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 строк на подання заяви про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі.

Клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено.

Призначено у цивільній справі №487/934/20 судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

Чи збільшилася площа квартири АДРЕСА_4 внаслідок проведеної реконструкції балкону? Чи взагалі змінювалася площа зазначеного приміщення протягом строку експлуатації квартири?

Чи відповідає балкон квартири АДРЕСА_4 , вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо) із реконструкцією балкону?

Чи відповідають виконані будівельні роботи щодо реконструкції балкону квартири АДРЕСА_4 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)?

Чи є повернення до попереднього стану балкону квартири АДРЕСА_4 технічно можливим? Чи вплине повернення до попереднього стану балкону квартири АДРЕСА_4 на можливість його експлуатації?

Чи порушена інсоляція квартири АДРЕСА_1 в результаті реконструкції балкону квартири АДРЕСА_4 ?

Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Роз`яснено позивачу та відповідачу положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, а саме: «у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні».

Зобов`язано позивача ОСОБА_2 надати доступ до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 надати доступ до квартири АДРЕСА_4 .

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

З врахуванням положень ч.1 ст.2 ЦПК України справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1-4 ст.12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У відповідності з ч.ч.1,3 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що оскаржуючи ухвалу суду про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, відповідач в обґрунтування апеляційної скарги не зазначає жодного доводу щодо безпідставності призначення судом такої експертизи та доцільності її проведення для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Усі доводи апеляційної скарги зводяться до пропуску позивачем строку для подання клопотання про призначення експертизи та призначення судової експертизи на стадії розгляду справи по суті.

Так, згідно ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.6,7,8 ст.127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з тим, що такого роду клопотання як призначення судової експертизи у справі, за правилами ст.189 ЦПК України, повинні бути заявлені на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим, з огляду на конкретні обставини цієї справи, та з урахуванням суті заперечень сторони відповідача та доводів позивача, колегія суддів дійшла переконання, що відмова б у цій справі у призначенні судом судової будівельно-технічної експертизи не дозволила б встановити дійсні обставини, а відповідно виконати завдання правосуддя щодо справедливого розгляду справи, що відповідно є проявом надмірного формалізму.

Отже, на думку колегії судів, районний суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, правильно призначив експертизу навіть на стадії розгляду справи по суті, оскільки згідно з аксіомою цивільного судочинства «Aucupia verborum sunt judice indigna - Буквоїдство нижче гідності судді».

Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.

Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду.

Суд має сприяти у вирішенні спору, а тому поновлення строку на подання клопотання про призначення у справі експертизи на стадії розгляду справи по суті, не становить порушення таким судом норм процесуального права. Натомість, відмова суду у призначенні експертизи лише з підстав порушення стороною стадійності заявлення такого клопотання, не дасть можливості суду встановити з достатнім ступенем вірогідності обставини справи та переконатись у тому, чи дійсно відповідач порушив права позивача, здійснивши перебудову балкону.

При цьому, інших доводів щодо незаконності постановлення районним судом оскаржуваної ухвали, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 12 жовтня 2021 року