Номер провадження: 22-ц/813/5980/21
Номер справи місцевого суду: 947/2895/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 57
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року по цивільній справі за позовною заявою Обслуговуючого кооператива «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 року Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг у розмірі 20571, 69 грн. за період з 30.10.2017 року по 27.12.2019 року, посилаючись на те, що ОК «МЖСТ ДОМ» є обслуговуючим кооперативом з 01.10.2011 року до 06.03.2018 року, забезпечував надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 цього будинку. Загальна сума заборгованості відповідача перед ОК «МЖСТ ДОМ» складає 20571, 69 грн (т. 1, а.с. 2-9).

08 грудня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Одеса (головуючий-суддя Пучкова І.М.) у позовній заяві Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг за період з 30.10.2017 року по 27.12.2019 року відмовлено повністю (т. 3, а.с. 100-102).

11 січня 2021 року представник обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеса від 08 грудня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» є належним позивачем та на законних підставах звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а будинок по АДРЕСА_1 Д було передано ОК «МЖСТ ДОМ» в управління ОСББ «Вільямса 59-Д» саме на підставі Акту вилучення та передачі майна стягувачу від 06.03.2018 року, а тому права і обов`язки кооперативу визначаються зазначеною датою. На думку апелянта не має підстав вважати ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» правонаступником ОК «МЖСТ ДОМ» так як відсутні докази, які підтверджують цю обставину, а посилання на рішення Господарського суду Одеської області про зобов`язання кооперативу передати в управління(баланс) будинку АДРЕСА_1 не може слугувати доказом правонаступництва кооперативу. Апелянт стверджує, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Апелянт просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеса та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОК «МДСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити в повному обсязі; стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВІЛЬЯМСА 59-Д» судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

07.04.2021 року представник ОК «МДСТ ДОМ» подав до суду додаткові пояснення по справі разом з копією Договору про відступлення права вимоги від 05.07.2018 року, укладеного між ОК «МДСТ ДОМ» та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» з Додатком до цього договору. Представник позивача пояснив, що станом на 06.03.2018 року заборгованість мешканців перед ОК «МДСТ ДОМ» за надання житлово-комунальних послуг склала 1477850,92 грн, а у ОК «МДСТ ДОМ» відповідно виникла заборгованість перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за постачання природного газу у розмірі 838 057,59 грн, який був отриманий за договором постачання природного газу від 23.10.2017 року № 8140/1718-ТЕ-23 та який використовувався для надання послуг за опалення та постачання гарячої води мешканцям будинку. Представник позивача зазначає, що безпідставний збір коштів за надання житлово-комунальних послуг та сплата їх на рахунки ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» спричинили заборгованість за постачання природного газу в зв`язку з чим виникла неможливість укладення нового договору про постачання газу. Протоколом ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» від 06.06.2018 року було погоджено укладення договору про переведення боргу за оплату за газопостачання. Договір про переведення боргу був укладений 12.10.2018 року. Для вирішення зазначеної проблеми та в зв`язку з тим, що ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» взяло на себе зобов`язання сплатити суму заборгованості постачальнику природного газу ОК «МДСТ ДОМ» частково передали ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» право вимоги грошових коштів за надані, однак не сплачені мешканцями багатоквартирного будинку житлово-комунальні послуги на суму 899 115,91 грн. Тобто, як зазначає позивач, ОК «МДСТ ДОМ» передали ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» на 61 058,32 грн більше, ніж прийняті ним на себе зобов`язання за договором про переведення боргу від 12.10.2018 року. При цьому позивач звертає увагу на те, що вказана сума переданого боргу є меншою ніж загальна сума заборгованості мешканців будинку. При цьому позивач зауважує, що вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області в справі № 916/2068/19. Позивач зазначає, що сума заборгованості відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги перед ОК «МДСТ ДОМ», у тому числі за послугу з опалення не включені до суми договору про переведення боргу від 12.10.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОК «МЖСТ ДОМ» не є належним позивачем, з 28.08.2016 року не є обслуговуючим кооперативом, який забезпечує надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами в процесі розгляду справи ОК «МЖСТ ДОМ» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 10).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових право на нерухоме майно (т. 1, а.с. 25-26).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.04.2017 року було зобов`язано ОК "МЖСТ ДОМ" передати в управління (на баланс) ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , разом з документацію: 1) Щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N 56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N 393/2833 та рішенням про відведення земельної ділянки під забудову; технічні паспорти на житловий будинок та паспорт земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта, щодо підключення об`єкту до мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); проектно-кошторисну документацію на котельню, технічні паспорти котельні та котельного господарства, котлові книги та книги обліку розходу газу, води, електроенергії, акти виконання робіт з обслуговування та ремонту обладнання котельні, виконавчі креслення підключення котельні до мереж централізованого постачання холодної та водовідведення, газо- та електропостачання, тощо; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж;- протоколи огляду системи вентиляції; 2) Щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; - обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта; стягнуто з ОК "МЖСТ ДОМ" на користь ОСББ "ВІЛЬЯМСА 59Д" 1378 гривень судового збору; в решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 року рішення Господарського суду Одеської області від 03.04.2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2017 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 року у справі №916/3484/16 залишено без змін.

Відповідно до акту вилучення та передачі майна стягувачу, багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було передано з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д» лише 06.03.2018 року.

Отже, в період до передачі з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д» багатоквартирного будинку, тобто до 06.03.2018 року, вказаний житловий комплекс перебував на балансі ОК «МЖСТ ДОМ», а тому оплата житлово-комунальних послуг повинна була проводитись саме ОК «МЖСТ ДОМ».

Докази на підтвердження того, що надання послуг в період 2017 року здійснювалось іншим суб`єктом учасниками провадження до суду не надавались, в зв`язку з чим відповідні доводи відповідача не приймаються до уваги апеляційний судом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, зазначено, що п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2001 р. № 1875-ІV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як зазначив КЦС ВС в постанові від 13.11.2019 року в справі № 686/14833/15 відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 має заборгованість перед ОК «МЖСТ ДОМ» з січня 2017 року по березень 2018 року за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 3512,31 грн, за опалення 10 760,24 грн, холодне водопостачання та водовідведення (на 04.05.2017 року) 456 грн, гаряче водопостачання та водовідведення на (24.03.2017 року) 2111,13 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних 705,72 грн та 256,11 грн відповідно за СДПТ, 2029,84 грн та 740,34 грн за опалення (т. 1, а.с. 29-30).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до листа № 26-5574/1.2-18 від 04.09.2018 року НАК «Нафтогаз України» борг ОК «МЖСТ ДОМ» станом на 31.08.2018 року за використаний природний газ перед НАК «Нафтогаз України» складає 838 057,59 грн.

12.10.2018 року між НАК «Нафтогаз України», ОК «МЖСТ ДОМ» та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» був укладений договір № 7500/18-23/ТЕ про переведення боргу за договором постачання природного газу № 8140/1718-ТЕ-23 від 23.10.2017 року, укладеного між ОК «МЖСТ ДОМ» та НАК «Нафтогаз України». За умовами вказаного договору борг за постачання газу був переведений з ОК «МЖСТ ДОМ» на ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» (т. 2, а.с. 143).

Вказаний борг був сплачений ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д», що підтверджується квитанціями (т. 3, а.с. 77-81).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 року в справі № 916/2068/19, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 року, на що звертав увагу позивач в своїх додаткових поясненнях на апеляційну скаргу, встановлено, що 23.10.2017 між АТ НАК «Нафтогаз України» та ОК «МЖСТ ДОМ» укладено Договір № 8140/1718-ТЕ-23 (далі Договір від 23.10.2017).

АТ НАК «Нафтогаз України» та ОК «МЖСТ ДОМ» складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 2 086 083,44 грн., а саме: від 30.10.2017 за жовтень 2017 року на суму 99 025,82 грн.; від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 434 170,51 грн.; від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 488 077,85 грн.; від 31.01.2018 за січень 2018 року на суму 563 435,45 грн.; від 28.02.2018 за лютий 2018 року на суму 501 373,81 грн.

ОК «МЖСТ ДОМ» частково сплачено за поставлений газ у розмірі 489 025,83 грн, що підтверджується випискою Операцій за ОК «МЖСТ ДОМ».

Отже, заборгованість ОК «МЖСТ ДОМ» за Договором від 23.10.2017 року становила суму у розмірі 1 597 057,61 грн. (2 086 083,44 - 489 025,83 = 1 597 057,61).

10.07.2018 між АТ НАК «Нафтогаз України» (Кредитор), ОК «МЖСТ ДОМ» (Первісний боржник) та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» (Новий боржник) укладено Договір про переведення боргу № 8283/18-23/ТЕ на підставі статей 520-523 Цивільного кодексу України. Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 659 000,00 грн.

12.10.2018 між АТ НАК «Нафтогаз України» (Кредитор), ОК «МЖСТ ДОМ» (Первісний боржник) та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу № 7500/18-23/ТЕ на підставі статей 520-523 Цивільного кодексу України. Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 838 057,59 грн.

Отже, борг ОК «МЖСТ ДОМ» перед АТ НАК «Нафтогаз України» за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 був розподілений наступним чином: ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» - 659 000,00 грн. або 44,02 %, та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» - 838 057,59 грн. або 55,98 %.

ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» сплатило свою частину заборгованості за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 на підставі Договору про переведення боргу від 10.07.2018 № 8283/18-23/ТЕ у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.07.2018 № 40 на суму 460 000,00 грн., та від 11.07.2018; № 41 на суму 199 000,00 грн.

ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» сплатило свою частину заборгованості за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 на підставі Договору про переведення боргу від 12.10.2018 № 7500/18-23/ТЕ у повному обсязі, що банківськими виписками.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з вище наведеного вбачається, що газ був поставлений на суму 2 086 083,44 грн. ОК «МЖСТ ДОМ» частково сплатив за поставлений газ у розмірі 489 025,83 грн (фактично за жовтень-листопад 2017 року відповідно до актів приймання-передачу природного газу). Іншу суму в розмірі 1 597 057,61 грн було сплачено ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» за договорами про переведення боргу від 10.07.2018 року та 12.10.2018 року.

В даній справі позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, в тому числі за послуги з опалення, за період з 30.01.2017 року по березень 2018 року. Оскільки за постачання газу за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року було сплачено ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д», то відповідно з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за сплату послуг з опалення з 30.01.2017 року по листопад 2017 року, а саме 6 108,38 грн, 1218,84 грн інфляційних нарахувань та 387 грн 3% річних.

Щодо інших позовних вимог.

Відповідно до ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом розрахував заборгованість до 30.03.2018 року включно.

Разом з тим, як було вище зазначено, до передачі з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д» багатоквартирного будинку, тобто до 06.03.2018 року, вказаний житловий комплекс перебував на балансі ОК «МЖСТ ДОМ», а тому оплата житлово-комунальних послуг повинна була проводитись саме ОК «МЖСТ ДОМ». Доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг відповідач до суду не надав.

З огляду на вказане заборгованість за березень 2018 року не підлягає врахуванню. Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОК «МЖСТ ДОМ» заборгованість за період з 30.01.2017 року по березень 2018 року за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 3 464,44 грн та 680,18 грн інфляційні нарахування і 243,36 грн 3% річних; 456 грн за водопостачання; 2111,13 грн за гаряче водопостачання.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд, на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Обслуговуючого кооператива «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооператива «МЖСТ ДОМ» (ЄДР 380805, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг в загальному розмірі 14 669,33 гривень, яка складається з заборгованості за: послуги з опалення в сумі 6 108,38 грн, 1218,84 грн інфляційні нарахування та 387 грн 3% річних; послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 3 464,44 грн, інфляційні нарахування - 680,18 грн, 3% річних 243,36 грн; за послуги водопостачання 456 грн; 2111,13 грн за гаряче водопостачання.

В іншій частині відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооператива «МЖСТ ДОМ» (ЄДР 380805, р/р НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1498,9 гривень та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2248,08 гривень.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

20.04.2021 року м. Одеса