Справа № 462/2838/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 жовтня 2021 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» 23.04.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7217,02 доларів США строком до 07 травня 2013 року. У порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 березня 2021 року має заборгованість 454,29 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та ОСОБА_3 . Просить стягнути солідарно з відповідачів борг за кредитним договором № LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року в сумі 454,29 доларів США та судові витрати у справі.

Ухвалою суду 29.06.2021 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Залізничний районний суд м.Львова ухвалою від 20 серпня 2021 року визначив в подальшому проводити розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, не заперечує проти розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надали, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 08 травня 2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір №LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року, згідно якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 7217,02 доларів США на строк до 07 травня 2013 року, з умовами сплати за користування кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 8 по 12 число кожного місяця у сумі 223,26 доларів США для погашення заборгованості за кредитом.

У встановлені договором строки відповідач ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору №LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за період з 22.03.2018 по 22.03.2021 року має заборгованість - 454.29 Долар США, яка складається з наступного: 454.29 Долар США - 3 % річних від простроченої суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 зазначених умов закону та договору, заборгованість за період з 22.03.2018 р. по 22.03.2021 року за кредитним договором № LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року становить - 454,29 доларів США - заборгованість за кредитом що складає 12588, 38 грн. станом на 22 березня 2021 року.

На забезпечення виконання кредитного договору № LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 08 травня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. /а.с. 19-20/

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи наведене суд вважає, що заборгованість за кредитним договором № LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року, слід стягнути також і з відповідача ОСОБА_3 , як з поручителя.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн. на відшкодування судових витрат, який було сплачено відповідно до платіжних доручень і долучено до матеріалів справи.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 81, 263-265, 280-282ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (МФО 305299, , р/р НОМЕР_5 , місцезнаходження - 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд 1Д) заборгованість за кредитним договором №LVH9A800000047 від 08 травня 2008 року в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ долар США 29 центів, що в еквіваленті станом на день звернення до суду з позовом становить 12588 /дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім/ гривень38 копійок та судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2021 р.

Суддя: Н.М.Румілова