Справа № 462/7336/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судових засідань Тимощук І.І.,

справа №462/7336/21

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в окремому проваджені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,,

встановив:

06.10.2021 р. заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, якими визначити тимчасові обмеження її прав, а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання зі заявницею ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 .

2) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву обґрунтовує тим, що останні два роки донька заявниці ОСОБА_2 постійно, коли приходить до заявниці, знущається над нею, піднімає руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження, погрожує, забирає її пенсію, у зв`язку з чим заявниця викликала поліцію.

20 серпня 2021 року ОСОБА_2 знову прийшла і почала ображати заявницю, принижувати, після чого нанесла декілька ударів ногою по її лівій нозі та кулаком в обличчя, у зв`язку з чим була викликана поліція, та було винесено тимчасовий заборонний припис серії АА №196776.

Також, зазначає, що ні розмови з поліцією, ні тимчасовий заборонний припис не дали жодних результатів і ОСОБА_2 продовжувала далі бити, принижувати, висловлюватись нецензурно в сторону заявниці.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала вимоги своєї заяви, просила таку задовольнити. Пояснила, що ОСОБА_2 є її єдиною донькою, якій 34 роки. Вона одружена та має малолітню дитину. Заявниця з донькою є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Конфлікти, зі слів заявниці, між ними виникають через те, що ОСОБА_2 постійно вимагає у неї кошти. Заявниця пояснила, що кошти віддає добровільно, оскільки остерігається, що у випадку відмови донька її поб`є. Зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово била її, з приводу чого вона зверталася в травмпункт за допомогою. З приводу домашнього насильства щодо ОСОБА_2 працівниками поліції складались протоколи про адміністративне правопорушення. Про результати розгляду таких їй невідомо. На даний час її донька з дитиною проживає у свого чоловіка та батька дитини за адресою АДРЕСА_3 . До місця проживання заявниці вона продовжує приходити приблизно 3-4 рази на тиждень. Двері до квартири відчиняє своїми ключами. Також заявниця додала, що ОСОБА_2 порушувала терміновий заборонний припис, приходила та намагалася ввійти в квартиру, однак станом на час приїзду працівників поліції вже пішла. Після закінчення дії припису, донька продовжує приходити до матері та вимагати кошти, востаннє, зі слів заявниці, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловік заявниці помер, також у неї є сестра, яка проживає окремо та не хоче втручатися у стосунки заявниці з донькою.

Представник заявниці адвокат Потапова Т.І. заяву підтримала, вважає, що видача обмежувального припису на максимальний строк, 6 місяців, є доцільною, зважаючи на систематичність неправомірних дій заінтересованої особи щодо заявниці, стану здоров`я останньої.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в суд не прибула, хоча належним чином повідомлялася про час, день та місце судового розгляду телефонограмою, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Суд ухвалив розглядати справу без участі заінтересованої особи, оскільки така була належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, клопотань, заяв у справі не подавала. Її неявка не є перешкодою для розгляду заяви. При цьому суд також враховує строки розгляду цієї категорії справ.

Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3-4 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Власниками квартири за цією адресою є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (витяг-інформація з Державного реєстру речових прав на майно).

Виходячи із змісту медичних довідок Міського травматологічного пункту №1:

від 07.08.2021 року №458, ОСОБА_1 зверталася в травматичний пункт з приводу забійного садна с/з правого плеча, підшкірної гематоми с/з правого стегна. (а.с.8).

від 20.08.2021 року №1393, ОСОБА_1 зверталася в травматичний пункт з приводу забій м/тк тім`яної ділянки зліва. (а.с.9).

Виходячи з наявного в матеріалах справи термінового заборонного припису стосовно кривдниці серії АА № 196776 від 20.08.2021 року, з 16 год. 55 хв. 20.08.2021 року по 16 год. 55 хв. 29.08.2021 року ОСОБА_2 було: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Із змісту припису вбачається, що 20.08.2021 року близько 15 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , а саме виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою.

ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення, оскільки є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника.

Приймаючи рішення в частині заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі АДРЕСА_2 , суд враховує, що така квартира перебуває у спільній власності заявниці та заінтересованої особи, що не заперечила ОСОБА_1 .

Однак, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право власності ОСОБА_2 , суд бере до уваги той факт, що квартира, в якій проживала сім`я перебуває у спільній власності матері та доньки, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, враховуючи дії ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , їх спільне проживання стало неможливим. При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_2 та її малолітня донька проживають окремо від заявниці, разом із своїм чоловіком та батьком дитини за його місцем проживання.

Тому, суд вважає, що за таких обставин справи, буде легітимним втручання у право власності ОСОБА_2 , яке є пропорційним встановленим судом ризикам домашнього насильства.

Водночас, суд приходить до переконання, що обмежувальний припис ОСОБА_2 слід видати на строк 2 місяці, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 5, 12, 81, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 350-8, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 протягом 2 (двох) місяців:

перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення ВП № 1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області та Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Заінтересована особа - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя: І.С. Мруць