Справа № 606/728/21 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2021 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

з участю секретаря Будз М.В.

представник позивачки адвокат Пробіжанська Н.П.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 06.02.2013 року. За період спільного подружнього життя за спільні сімейні кошти ними було придбано наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 . 22.04.2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відтак, дане майно було набуте за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Пробіжанська Н.П. у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

06.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Могильницькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільській області, актовий запис № 1.

Згідно договору купівлі - продажу посвідченого державним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутовою О.М. від 14.11.2014 року ОСОБА_2 купив житловий будинок з надвірними будівлями, що адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки посвідченого державним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутовою О.М. від 14.11.2014 року ОСОБА_2 купив земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із витягу №187663027 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі - продажу, від 14.11.2014 року.

Рішенням Борщівського районного суду від 22.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, якщо спростовується презумпція спільності майна подружжя.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га придбані у період перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти, на підставі цивільно-правової угоди, яка укладалась відповідачем, за відома позивача, в інтересах та для потреб сім`ї. Доказів протилежного судом не встановлено.

Отже, спірне майно- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га є об`єктом спільної сумісної власності сторін спору та їх частки визнаються рівними.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення шляхом визнання спільною власністю житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81,89, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.368, 369 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0261, площею 0,0818 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. сплачений позивачкою при зверненні з позовом до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий суддя В.В. Малярчук