П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року місто Київ

справа №752/11773/21

провадження №22-ц/824/12334/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мельничук Ілоною Вікторівною,

на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 22 червня 2021 року, постановлену у складі судді Хоменко В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" про визнання електронних торгів недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мельничук І.В. про скасування заходів забезпечення позову вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В., ДП «Сетам», ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ "ОТП Банк" про визнання електронних торгів недійсними.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Мельничук І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову було обґрунтовано відсутністю реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; недотриманням збалансованості інтересів сторін, зокрема ОСОБА_1 ; відсутністю зв`язку між заходом забезпечення та предметом позову, який у цій справі є немайновим, і не призведе автоматично до повернення права власності на квартиру, яка зареєстрована за ОСОБА_1 ; відсутністю підстав для задоволення позову.

Голосіївський районний суд м. Києва, постановляючи оскаржувану ухвалу, вважав, що у нього відсутні повноваження у скасуванні вжитого заходу забезпечення позову, посилаючись на п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову відсутня будь-яка інформація та докази про таку очевидну загрозу, адже як визнає сама ОСОБА_2 вона продовжує володіти і користуватися квартирою. Твердження позивача про те, що вона начебто сплачує комунальні платежі, і тому ОСОБА_1 не несе збитків, доказами не доведено. ОСОБА_1 , як новий власник, який придбав квартиру за оплатним договором не користується, не володіє і не розпоряджається своєю власністю, хоча придбавав для особистого проживання.

Більш того, у квартирі зареєстровані та напевно проживають її інші родичі а саме - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , (витяг з Реєстру територіальної громади міста Київ знаходиться в матеріалах справи), що унеможливлює відчуження квартири, а отже і підтверджує відсутність реальної загрози на її відчуження.

У позовній заяві вказано, що ОСОБА_2 не знала про виконавче провадження та оцінку квартири, однак вказані аргументи також не відповідають дійсності, оскільки ВП №59799946, у рамках якого і здійснено реалізацію квартири відкрито ще 13 серпня 2019 року. Рішення у вказаній справі ОСОБА_2 оскаржувала аж до Верховного Суду, таким чином про подальше стягнення заборгованості знала. Більш того, як свідчить інформація із сайту «Судова влада України», оскаржувала дії приватного виконавця з початку 2021 року, до моменту проведення оскаржуваних торгів, однак їй було відмовлено.

Вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову були і є відсутніми. Подання вказаного позову та заяви про його забезпечення є нічим іншим, як намаганням затягнути виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24 листопада 2015 року у справі №752/15911/15.

На ОСОБА_2 не поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на що остання посилається у своєму позові. Окрім того, оскарження електронних торгів у випадку задоволення позову не призведе до того, що позивач стане власником квартири (не заявлено вимогу про скасування реєстрації права власності на квартиру), більш того заборгованість, яка стягнута на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва, знову ж таки підлягатиме стягненню та, враховуючи строки невиконання вказаного рішення, у ПАТ "ОТП Банк" будуть додаткові підстави звернутися з позовом про стягнення нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України та збитків завданих у результаті скасування торгів.

Голосіївський районний суд м.Києва, задовольняючи безпідставну та побудовану на припущеннях заяву про забезпечення позову, належним чином не встановив обставини справи та не перевірив чи обґрунтовані вони доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Числовська І.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мельничук І.В. доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Числовська І.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В., ДП «Сетам», ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ "ОТП Банк" про визнання електронних торгів недійсними.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мельничук І.В. звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якій просила суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 18 травня 2021 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мельничук І.В. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В., ДП «Сетам», ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ "ОТП Банк" про визнання електронних торгів недійсними.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені у клопотанні мотиви скасування заходів забезпечення позову, є підставою для оскарження ухвали про забезпечення позову, яке здійснюється шляхом її апеляційного оскарження, а не підставою для скасування застосованих заходів забезпечення позову. При цьому суд зауважив на те, що у клопотанні представника Мельничук І.В. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не зазначені мотиви, які можуть бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову у розумінні п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", а саме того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову представник ОСОБА_1 - адвокат Мельничук І.В. обґрунтовувала неналежністю та безпідставністю застосування судом заходу забезпечення позову. В той же час такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування таких заходів забезпечення позову. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження.

Ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 18 травня 2021 року, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , відповідачем ОСОБА_1 оскаржена не була. Натомість в червні 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мельничук І.В. звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка за своєю правовою природою не передбачає оскарження застосованого заходу забезпечення, а має обґрунтовувати зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.

В даному випадку жодного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання заяви змінилася в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мельничук І.В. наведено не було. Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення, заявник фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні такого арешту, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладений арешт створює перешкоди ОСОБА_1 в користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном, не заслуговують на увагу суду, та не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки зазначені обставини не впливають на вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається, що змінилися обставин, які обумовлювали застосування заходів забезпечення позову, або необхідність в таких заходах відпала. Крім цього доводи апеляційної скарги є аналогічними за змістом заяви про скасування заходів забезпечення позову, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому відхиляються апеляційним судом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371,367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мельничук Ілоною Вікторівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 18 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус