Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/433/21
Провадження 2/689/260/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2021 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Соловйова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цмикайло Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу

за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 273702,60 грн.,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості станом на 15.02.2021 р. в сумі 273702,60 грн., з яких 133416,56 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 74375,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9558,34 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 56351,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором б/н від 25.02.2019 р., за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого ліміту 200000 грн. під погоджений відсоток на на узгоджених умовах.

Відповідач проти позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві. Посилається на непогодження нею у встановленій формі умов кредитування, підробку її підпису на паспорті споживчого кредиту, недійсність умов кредитного договору, які містять несправедливі умови, відсутність у позивача права в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку. Стверджує також, що кредитних коштів вона не отримувала, а такий факт позивачем є недоведений, оскільки наданий банком розрахунок не належить до первинних документів бухгалтерського обліку, не відповідає вимогам до оформлення документів, зазначеним в ДСТУ 4163-2003, помилковість розрахунку, безпідставність нарахування відсотків наростаючим підсумком всупереч ст. 1048 ЦК України.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити, посилається на те, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, відповідач письмово погодилась з тим, що Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи, що розташовані на офіційному сайті Банку, складають Договір про надання банківських послуг. У витягу з тарифів зазначена процентна ставка у розмірі 3,1% (37,2% на рік), розміри комісій та штрафів. Паспорт споживчого кредиту був підписаний особисто ОСОБА_1 25.02.2019 р. цифровим власноручним підписом стилусом на планшеті, що передбачено Постановою НБУ №151 від 13.12.2019 р. «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», відповідно до п. п. 6, 7 якої цифровий власноручний підпис має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис та не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом про згоду на його використання. Цей паспорт також містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови по кредитним карткам «PLATINUM», «MC World Elite», «Visa Infinite», «MC World Black Edition», що свідчить про погодження всіх істотних умов договору. Відповідач частково погашала заборгованість, що також доводить існування між сторонами договірних відносин. Посилається на презумпцію правомірності правочину.

Покликається також на те, що фактичне отримання відповідачем кредиту підтверджується не лише розрахунком, а й випискою по особовому рахунку, яка є офіційним зведеним обліковим документом, який є підтвердженням виконаних за день операцій відповідно до п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003 р.. Розрахунок заборгованості, умови та правила надання банківських послуг не належать до організаційно-розпорядчих документів, а тому на них не поширюються вимоги ДСТУ 4163-2003, наполягає на правильності обчислення суми заборгованості.

Також зазначає, що заперечуючи проти позову, позивач не надав жодного доказу на доведення своїх тверджень чи на спростування доказів, наданих позивачем.

Сторони в судові засідання не з`являлись, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25.02.2019 р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримала картку преміальну «World Black Edition», а 03.05.2019 р. підписала заявку на актуалізацію даних по преміальній карті, на підставі якої відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 200000 грн.. Факт підписання зазначених документів відповідач не заперечувала, зазначеною заявою спростовується посилання відповідача на зміну позивачем кредитного ліміту в односторонньому порядку.

Анкета-заява, підписана відповідачем, містить застереження, що підписант повністю приєднується до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого відповідач отримала шляхом самостійного роздрукування.

Як вбачається з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum», «World Elite», «Visa Infinite», «World Black Edition», ними встановлено пільговий період 30 днів, 0,00001 % річних пільговий період та 37,2 % поза межами пільгового періоду, 3% від суми операції комісії за зняття кредитних коштів у банкоматах і касах будь-якого українського або іноземного банку, а також за операції з quasi-готівкою, 7% від суми заборгованості та щомісячна комісія. Пунктом 1.1.3.2.4 витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Відповідно до п. 2.1.1.3.3. при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором банк списує кошти з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплати банку за договором, у разі настання термінів платежів (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка. Згідно з пунктами 2.1.1.2.12 Умов та Правил сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі, за користування кредитом клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. В разі неповернення клієнтом кредиту в строк, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 74,4% - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. Відповідно до п. 2.1.1.12.3 у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Умови та правила надання банківських послуг, тарифи відповідачем не підписані.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Однак, погодження між умов, зазначених у непідписаних відповідачем документах, не доведено у встановленому порядку належними доказами.

Так, Витягами з Тарифів обслуговування кредитних карт визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості висловила позицію, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем витяг з Тарифів і Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в анкеті-заяві позичальника, які безпосередньо підписані відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Не доводить погодження умов, зазначених у непідписаних відповідачем Умовах і правилах та тарифах твердження позивача, що відповідач частково виконувала ці умови, здійснюючи платежі. З виписки по рахунку вбачається, що погашення заборгованості здійснювалось відповідачем шляхом поповнення картки без зазначення конкретного призначення платежу, як-от «погашення відсотків» «погашення комісії» тощо, а зарахування наявних на карктовому рахунку сум на погашення певних платежів, як-от комісії, відсотків тощо здійснювалось позивачем самостійно, шляхом списань коштів з рахунку.

Позивачем долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 25.02.2019 р. цифровим власноручним підписом за допомогою стилусу на планшеті, що передбачено Постановою НБУ №151 від 13.12.2019 р. «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до п. п. 6, 7 вказаної постанови, цифровий власноручний підпис має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис та не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом про згоду на його використання.

Посилання відповідача на підробку цього підпису не доведені у встановленому порядку належними доказами, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи сторонами не подавалось. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, яка встановлює засади змагальності сторін у цивільному процесі, кожна сторона, а не лише позивач, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які саме ця сторона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім того, у відзиві відповідач, спочатку ствердивши про підробку підпису на паспорті споживчого кредиту, згодом зазначила, що такий все ж був підписаний нею.

Паспорт споживчого кредиту містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови по кредитним карткам «PLATINUM», «MC World Elite», «Visa Infinite», «MC World Black Edition». Однак, посилання позивача на те, що підписання відповідачем цього паспорту свідчить про погодження всіх істотних умов договору, не заслуговує на увагу, оскільки таке твердження не відповідає встановленому законом характеру цього документа.

Згідно із п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам (ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про споживче кредитування»).

Ст. 9 вказаного закону визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону).

Таким чином, паспорт споживчого кредиту свідчить лише про намір сторін укласти договір споживчого кредиту, не підміняє собою зміст договору та складається до його укладення з метою підтвердження виконання кредитодавцем свого обов`язку належного інформування позичальника.

Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит. Таким чином, законодавчо розмежовано зміст кредитного договору та зміст паспорту споживчого кредитування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Таким, чином, підписаний відповідачем 25.02.2019 р. паспорт споживчого кредиту, в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови по кредитним карткам «PLATINUM», «MC World Elite», «Visa Infinite», «MC World Black Edition», не доводить погодження всіх істотних умов майбутнього договору. Паспорт споживчого кредиту одночасно містить умови щодо кредитування декількома кредитними продуктами у вигляді кредитних карт «PLATINUM», «MC World Elite», «Visa Infinite», «MC World Black Edition», містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною лише до 12.03.2019 р., що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, також відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці, також зазначено, що обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься чинним протягом погодженого строку.

У свою чергу, анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку мала намір отримати відповідач, відсоткової ставки та інших платежів.

Таким чином, посилання відповідача на недійсність певних умов договору, зазначених в Умова і правилах та тарифах, несправедливість певних умов кредитування, відсутність у позивача права в односторонньому порядку змінювати певні умови кредитування не заслуговують на увагу у зв`язку із недоведеністю погодження між сторонами у встановленій формі вміщених у цих документах норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника відсоткова ставка не зазначена, у зв`язку із чим позивач безпідставно посилається на необхідність стягнення процентів.

Відповідно, позов в частині відсотків задоволенню не підлягає. Посилання відповідача на непогодження ним також суми комісії не стосується суті справи враховуючи, що вимог про стягнення комісії позивачем не заявлялось.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти в межах кредитного ліміту отримувались відповідачем та частково ним погашались. Заперечення відповідача щодо отримання кредиту є голослівними, не підтвердженими жодними доказами. Натомість, факт отримання кредиту підтверджується розрахунком та випискою по рахунку, фактом часткового погашення кредиту відповідачем.

Посилання відповідача на невідповідність наданого розрахунку вимогам ДСТУ 4163-2003, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та відповідні рішення Верховного суду, не заслуговують на увагу. Так, зазначений ДСТУ стосується оформлення організаційно-розпорядчих документів, до яких зазначений розрахунок не належить. Недотримання вимог цього ДСТУ не тягне за собою автоматично нечинність цього документу та не спростовує його змісту.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні документи, які відповідають встановленим у цій статті вимогам, є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Недотримання цих вимог не виключає можливості використання цих документів в якості письмового доказу, адже відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. ЦПК України не встановлює вимог щодо оформлення письмових доказів. Оцінка достовірності доказів здійснюється судом за наслідками розгляду справи. Подані відповідачем рішення Верховного суду щодо застосування ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» зводяться до обговорення питання достатності самого документа, який не оформлений у відповідності до вказаної статті, для доведення позовних вимог банківської установи у конкретній справі. У справі що розглядається, факт отримання кредиту та розмір заборгованості підтверджується не лише розрахунком, а й фактом часткового погашення відповідачем кредиту, випискою по рахунку. Відповідно до п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003 р., виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлює, що для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджується що в межах кредитного ліміту відповідачем було фактично використано кредитні кошти в загальній сумі 557003,26 грн.. При цьому, загальна сума погашень за кредитом у підрахунку склала 420610,35 грн.. Зазначене підтверджується випискою по рахунку, гр. 3, 30 розрахунку). Таким чином, загальна сума непогашеного відповідачем боргу становить 136392,91 грн.. Та обставина, що частина сплачених відповідачем коштів зараховувалась на погашення процентів та комісій, не впливає на висновки суду, оскільки позивач не мав права в силу договору, який був фактично укладений, на отримання цих сум.

Відповідач не надав жодного доказу помилковості розрахунку, неврахування позивачем певних платежів чи погашення ним більшої суми.

Тому, в частині стягнення цієї суми основного боргу позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.01.2002 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , МФО 305299) 136392,91 грн..

В частині решти вимог у позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.01.2002 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , МФО 305299) 2045,89 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Соловйов