Справа № 464/1436/21
пр.№ 2/464/873/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Мерза Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебуває в шлюбі із відповідачем, в якому у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. За час проживання окремо відповідач кошти на утримання спільної дитини не надає, лише частково оплачує садочок та раз в місяць приносить пакет з продуктами. Фінансово в утриманні доньки відповідач фактично не допомагає. Впродовж тривалого часу маючи реальну можливість приймати участь у вихованні і забезпеченні доньки відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у її вихованні та догляді належним чином не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, участі у її житті свідомо не приймає. Самостійно забезпечувати доньку всім необхідним вона не може, її коштів не завжди вистачає для повноцінного забезпечення потреб дитини. Відповідач є працевлаштованим, має стабільний високий дохід, інших дітей або непрацездатних батьків в нього на утриманні немає, стягнень по виконавчим документах не проводиться. Відтак вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на її користь на утримання спільної дитини. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

09.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав повністю. Разом з тим, зазначив що він не згідний з твердженням позивача, про те, що він самоусунувся від виховання та спільного утримання дочки. Він завжди намагається спілкуватись з дитиною, яка систематично перебуває в нього вдома. Вільний час він намагається завжди проводити разом з дитиною, після роботи забирає дитину з садочку, якщо дружина немає можливості. До пандемії він разом з дочкою ходили в дитячі центри. Через карантин вони більше часу проводять вдома. Вважає, що він достатньо витрачає на потреби дитини. Надалі готовий і буде матеріально забезпечувати свою дочку не тільки грошима, а й брати участь в її фізичному, духовному та культурному розвитку.

Позивач у судове засідання не з`явилася, 12.04.2021 від неї через канцелярію суду надійшла заява в якій вона просить позов задоволити, розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 12.04.2021 подав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини є підставною.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я сторін, а також з урахуванням тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із вищенаведеного, суд дійшов переконання, що позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід задовольнити, а саме слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з 01 березня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 454 грн. судового збору.

На підставі статей 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 141, 247, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 454 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий Борачок М.В.