Справа № 352/604/20
Провадження № 2/352/130/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого- судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Іващенко К.В.

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки про звернення стягнення на предмет застави, а саме: 1) вилучити у відповідачки транспортний засіб, який є предметом застави- автомобіль CITROEN C4, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак НОМЕР_2 , та передати АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; 2) у рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.24233, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 в сумі 326777,58 грн., яка складається з 149900,83 грн. основного боргу, 38260,30 грн. простроченого боргу, 40060,98 грн. прострочені відсотки, 1566,17 грн. строкові відсотки, 96989,30 грн. пені, звернути стягнення на предмет застави, який належить відповідачці ОСОБА_1 , а саме: автомобіль CITROEN C4, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів; 3) стягнути з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4901,66 грн.

Свій позов обґрунтовував тим, що 26.09.2013 між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 910.24233, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 192001,68 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу CITROEN C4, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_3 . Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 26.09.2018 р. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вище зазначеного транспортного засобу, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого позичальник мав сплачувати встановлену договором суму коштів, зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 15,99%, і сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору. Однак позичальник не виконує зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, оскільки останній платіж (зарахування по кредитному договору) здійснено ще 29.11.2013 р., з огляду на що, заборгованість позичальника за кредитним договором, що заявлена до стягнення у даній справі станом на 20.04.2015 р. становить 326777,58 грн., що складається з: 149900,83 грн. основного боргу, 38260,30 грн. простроченого боргу, 40060,98 грн. прострочених відсотків, 1566,17 грн. строкових відсотків, 96989,30 грн. пені. Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позичальником та позивачем було укладено договір застави вказаного транспортного засобу, який належав позичальнику на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На підставі договору застави, укладеного з позичальником, обтяження на транспортний засіб, що є предметом даного спору, було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. За умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, АТ «Ідея Банк» стало відомо, що всупереч вищезазначеному, та без письмової згоди позивача, позичальником було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є відповідачка ОСОБА_1 , із актуальним номерним знаком НОМЕР_2 . На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом. За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, та на даний час належить відповідачці, яка проведена позичальником, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже на нього може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, у поданому відзиві позов не визнала, мотивуючи, що між нею та банком не укладалося жодних договорів. Крім того, 17.06.2020 р. через суб`єкта господарювання, що здійснює оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами ПП «Автотрейдінг-Волинь» укладено договір купівлі-продажу № 6575/20/015408 транспортного засобу Citroen C4, номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого право власності набув ОСОБА_3 . На виконання даного договору сторонами підписано акт технічного стану транспортного засобу та акт огляду реалізованого транспортного засобу. Вважає, що вона є неналежним відповідачем, а тому у позові слід відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що з доводами відповідачки неможливо погодитися, оскільки в силу вимог законодавства договір купівлі-продажу не є належним доказом переходу права власності на транспортний засіб, який перебуває у заставі банку. Належним доказом, що підтверджує перехід права власності на транспортний засіб є документи, що свідчать про його передачу оформлену у встановленому законом порядку. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 30.10.2019 р. справа № 683/2694/16-ц, відповідно до яких «сам по собі договір купівлі-продажу від 12.07.2012 р., вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця». Таким чином, ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі, оскільки по даний час залишається актуальним власником автомобіля із номерним знаком НОМЕР_2 , марки Citroen C4, який перебуває у заставі АТ «Ідея Банк» і обтяження за яким зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 26.09.2013 р. між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 910.24233, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 192001,68 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу CITROEN C4, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_3 . Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 26.09.2018 р.(а.с.11-14).

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вище зазначеного транспортного засобу, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого позичальник мав сплачувати встановлену договором суму коштів, зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 15,99%, і сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору (а.с.15-17).

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 25.09.2013 року укладено договір застави придбаного транспортного засобу - автомобіля CITROEN C4, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_3 (а.с.24-25). Запис про обтяження вказаного автомобіля внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 28-29).

Позичальник не виконує зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, оскільки останній платіж (зарахування по кредитному договору) здійснено ще 29.11.2013 р., заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 20.04.2015 р. становить 326777,58 грн., що складається з: 149900,83 грн. основного боргу, 38260,30 грн. простроченого боргу, 40060,98 грн. прострочених відсотків, 1566,17 грн. строкових відсотків, 96989,30 грн. пені (а.с.35).

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору та договору застави транспортного засобу).

Відповідно до п.1 параграфу 2 договору застави передбачено, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету).

Відповідно до п. 2 параграфу 2 договору застави наступні застави, відчуження, заміна, обтяження предмету застави будь-яким зобов`язанням (оренда, лізинг, найм, безоплатне користування, спільна діяльність тощо), передача права керування транспортного засобу третім особам, переміщення транспортного засобу за межі території України здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 всупереч умовам укладеного з банком договором застави здійснив відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку.

Відповідно до отриманої інформації Головного сервісного центру МВС України від 21.10.2020 р. № 31/23252 на даний час власником заставного транспортного засобу є відповідачка ОСОБА_1 , якій видано новий реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.90-92).

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Отже, враховуючи наведені вище норми матеріального закону й те, що вказаний предмет застави було відчужено заставодавцем в порушення умов договору застави без письмової згоди заставодержателя та за наявності зареєстрованого обтяження на предмет застави, на нового власника транспортного засобу відповідачку ОСОБА_1 поширюються умови договору застави про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить звернути стягнення на транспортний засіб, що належить відповідачці на праві власності в рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 . Тобто, предметом даного спору є погашення заборгованості за рахунок предмету застави, яка виникла з кредитних відносин між позивачем та ОСОБА_2 , тоді як у відповідачки ОСОБА_1 перед банком відсутні зобов`язання за кредитним договором № 910.24233 від 26.09.2013 р.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 не може самостійно відповідати перед банком за невиконання позичальником ОСОБА_2 кредитних зобов`язань.

Однак, позивач не залучив позичальника ОСОБА_2 в якості співвідповідача та не клопотав перед судом щодо його залучення.

Згідно ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідного клопотання з боку позивача заявлено не було, суд з власної ініціативи позбавлений можливості на вчинення зазначеної процесуальної дії, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 51 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За ч.3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

На думку суду, ОСОБА_1 не є у повній мірі належним відповідачем по даній справі, оскільки не може нести відповідальність за невиконання зобов`язань позичальником ОСОБА_2 , до якого позивачем пред`явлено вимоги, оскільки правовідносини у вказаній справі виникли безпосередньо з кредитного договору та договору застави, між тим не залученого його в якості співвідповідача (ст. 51 ЦПК України) та суд позбавлений самостійно (без клопотання позивача) залучати до участі співвідповідача.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 1, 3 Закону України «Про заставу», ст. 526, 530, 543, 549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити у позові Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: АТ «Ідея Банк», 79008, м. Львів, вул. Валова,11, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 06.10.2021 р.

Суддя Р.Р.Струтинський