РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/40/21

Провадження №2/568/698/21

27 жовтня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області:

головуючий суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

за участі позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_4 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 ,

про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що в ОСОБА_6 внаслідок захворювання подагричного артриту, розвинувся септичний стан, гостра сердцево-судинна недостатність, що призвело до смерті.

За життя ОСОБА_6 часто хворів та потребував стороннього догляду, значних матеріальних витрат. Відповідач не піклувалась про батька, не надавала йому матеріальну допомогу на лікування, не спілкувалась з ним та не відвідувала в лікарні.

Після смерті ОСОБА_6 , відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач, маючи можливість, ухилявся від надання батьку будь-якої допомоги, не вчиняв жодних дій з метою поліпшення стану здоров`я, позивачі просили задовольнити позовні вимоги на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив позовні вимоги та просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема, зазначила, що ані позивачі, ані батько ніколи до неї не звертались з проханням про допомогу та не повідомляли її про стан здоров`я батька. Ствреджує, що батько не знаходився в безпорадному стані, з грудня 2012 р. по травень 2019 р. на лікуванні не перебував.

У відповіді на відзив, позивач наголосив на тому, що ОСОБА_6 в грудні 2012 р. поставлено ендопротез кульшовий на ногу, а тому йому після операції було важко ходити і він постійно хворів та перебував на амбулаторному і стаціонарному лікуванні. На лікування витрачалось багато коштів, тому його заробітної плати та пенсії не вистачало на медичні потреби. Допомогу йому надавали сини позивача від першого шлюбу, до яких померлий відносився, як до рідних.

З квітня 2011 р. спадкодавець почав хворіти на відкриту форму туберкульозу і стаціонарно лікувався. У зв`язку з ускладненням від даної хвороби, перебував в безпорадному лежачому стані з 11.12.12 р. по 07.04.2013 р. Лікування не виліковувало його, тому він постійно потребував догляду та великі матеріальні витрати.

З початку 2019 р. чоловік був госпіталізований в травматологічне відділення для стаціонарного лікування, де і помер.

Вважає, що ОСОБА_4 знала про важкі хвороби батька, але відмовилась провідувати його та надати допомогу, хоча мала можливість це зробити..

Ухвалою від 15.06.21 р. позовну заяву прийнято до провадження в загальному позовному провадженні.

Ухвалою від 11.08.21 р. продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 07.09.21 р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 .

Ухвалою від 14.09.21 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою від 12.10.21 р. розгляд справи відкладено на 26.10.21 р.

В судове засідання відповідач та третя особа не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Разом з тим, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Зазначила, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що батько чи позивачі звертались до неї за допомогою та, що батько потребував такої допомоги саме від неї.

Третя особа подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Стверджує, що вона з відповідачем не знали про стан здоров`я батька, оскільки взагалі не спілкувались з ним. Про його смерть дізнались випадково.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задоволити. Зокрема, наголосили на тому, що ОСОБА_6 був в безпорадному стані, не міг сам себе обслуговувати, відповідач про це знала, однак ухилилась надати допомогу.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задоволити позовні вимоги. Повідомив, що відмовився від своєї частки на спадщину на користь матері ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитано в якості свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Свідки пояснили, що зі слів ОСОБА_6 їм стало відомо, що померлий телефонував до своєї дочки ОСОБА_4 , намагався налогодити з нею спілкування та просив допомогти. Однак, відповідач жодного разу не прийшла до батька, не відвідала в лікарні та не надала допомогу.

Зазначили, що особисто вони до відповідача не звертались з проханням надати допомогу батьку та не повідомляли про стан його здоров`я, про те, впевнені, що відповідачу даний факт був відомий, оскільки, спільні знайомі могли їй про це розповісти.

Свідки зазначили, що при житті спадкодавець мав намір скласти заповіт та виключити з нього дочку ОСОБА_4 , оскільки не підтримував з нею відносини.

На думку свідків, ОСОБА_6 перебуваючи в безпорадному стані, потребував допомогу саме від дочки, однак вона свідомо ухилилась її надати. Доглядали ОСОБА_6 та надавали йому матеріальну допомогу, позивачі та свідки у даній справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.09.81 р.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 05.06.1996 р. між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис № 23.

В шлюбі народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26.12.19 р.

З довідки про склад сім`ї № 290/01.10-36 від 09.08.19 р. вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

З наявних в матеріалах справи епікризів з історії хвороби ОСОБА_6 вбачається, що він знаходився на стаціонарному лікуванні з 06.02.08 р. по 31.10.08р., з 16.12.10 р. по 04.12.2011р., 01.02.2011 по 16.02.2011 р., у зв`язку з хворобою хронічний подагричний артрит з урадженням суглобів; з 23.12.11 р. по 06.01.12 р., з 08.08.12р. по 17.08.12 р., з 21.05.19 р. по 29.05.19 р. перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з асептичним некрозом головки лівої стегнової кістки, деформ. артрозом лівого кульшового суглобу, вираженим порушенням статико-динамічної функції лівої кінцівки з стійким больовим синдромом.

Відповідно до листа КНП "Радивилівська ЦМЛ" № 725 від 20.09.21 р., ОСОБА_6 потребував постійного сторонього догляду, перебував в безпорадному стані, під час амбулаторного та стаціонарного лікування. Догляд за пацієнтом під час лікування надавали дружина та син.

З довідки № 333/04-21 від 09.09.21 р. вбачається, що ОСОБА_6 працював в ДП "Радивилівський комбінат хлібопродуків" з 03.03.1982 р. по 06.07.2019 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 09.07.19 р.

З довідки про смерть від 08.07.2019 р. вбачається, що ОСОБА_6 помер від гострої сердцево-судинної недостатності. Сентиконіємія. Перепротезна інфекція. Стан після ендопротезування кульшового суглобу.

З спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 . Заповіт спадкодавець не складав.

Водночас, судом встановлено, що дочка ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 на користь дочки померлого ОСОБА_4 .

Крім того, син ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 на користь дружини померлого ОСОБА_1 .

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1224 ЦК України встановлено підстави усунення спадкоємців від права на спадкування.

У вказаній статті визначаються підстави та порядок усунення особи від права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не про позбавлення права бути спадкоємцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Іншими словами, прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців.

Так, частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі просили усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 з підстав, встановлених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначають, що відповідачу було відомо про тяжкий стан здоров`я батька, який був в безпорадному стані та потребував допомоги, однак, вона ухилилась від надання йому допомоги.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 хворів, проте медичні документи (епікрізи), які містяться у матеріалах справи, не свідчать про те, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребував стороньої допомоги.

З довідки № 333/04-21 від 09.09.21 р. та пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 працював в ДП "Радивилівський комбінат хлібопродуків".

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_6 був інвалідом.

Разом з тим, суд враховує лист КНП "Радивилівська центральна міська лакарня" № 725 від 20.09.21 р, в якому зазначено, що ОСОБА_6 не міг самостійно пересуватись та потребував сторонього догляду, перебував в безпорадному стані, як під час стаціонарного та амбулаторного лікування.

Однак, позивачами не надано доказів на підтвердження того, що саме в період лікування та догляду, який в цей час вони забезпечували ОСОБА_6 , було недостатньо, з врахуванням того, що останій в цей час перебував під наглядом працівників лікарні.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 отримуючи допомогу від інших осіб, потребував допомоги саме відповідача та звертався з цих підстав до неї, а ОСОБА_4 умисно від надання такої допомоги та догляду ухилялась.

Аргументи свідків та позивача про те, що відповідач свідомо ухилявся від розмов із батьком, не доведені належними та допустимими доказами.

Доводи позивачів про те, що ОСОБА_4 мала можливість надати батьку матеріальну допомогу, відсутні в матеріалах справи.

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутній заповіт померлого, як і відсутні докази на підтвердження того, що останній мав намір його скасти та позбавити дочку ОСОБА_4 права на спадкове майно.

А відтак, позивачами не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від відповідача, а остання у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування.

Оскільки, позивачами не надано належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є її процесуальним обов`язком, то відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу, як усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6 .

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.04.21 р. у справі №431/2579/17, від 1705.21 р. у справі № 336/1691/19.

Разом з тим, суд враховує, що заявою від 27.12.19 р. позивач ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 на користь дружини померлого ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять належних та допостимих доказів на підтвердження порушення прав або інтересів позивача ОСОБА_2 з боку відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачами.

Керуючись ст.ст. 230, 235, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ),

Третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 )

Повне судове рішення складено 28.10.2021 року.

Суддя А.О. Сільман