Справа № 629/5652/20
Номер провадження 2/629/239/21
29.09.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді -Мицик С.А., при секретарі судових засідань - Заводяній О.Ю., за участю представника позивача- Мартиненко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади смт. Орілька в особі Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, Лозівської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади смт. Орілька в особі Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, Лозівської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить 7/12 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Інша 5/12 частин вказаного домоволодіння належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зауважила, що з 14.08.1990 року попередні власники 7/12 частини житлового будинку, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіли та користувалися чужим майном, а саме 5/12 частини домоволодіння, яка належала померлій ОСОБА_2 , утримували її до 2010 року, та, починаючи з 2010 року позивачка мешкає у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується нерухомим майном, доглядає, утримує його та робить ремонти. У зв`язку з чим просила визнати за нею право власності на 5/12 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка в судовому засіданні 24.09.2021 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Представник відповідача Лозівської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, справу просила вирішити на розсуд суду.
Відповідно до розпорядження КМУ №725-р від 12 червня 2020 р. «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» Орільську селищну раду Лозівського району Харківської області включено до Лозівської об`єднаної територіальної громади.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідками позивачки, та їм відомо, що позивачка разом з чоловіком і сином з 2010 року постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи у вказаному будинку не мешкають та в помешканні є лише речі позивачки та членів її сім`ї. Їм відомо, що до 2010 року у вищезазначеному будинку мешкав ОСОБА_5 та його падчерка ОСОБА_6 , яка після смерті ОСОБА_5 продала житловий будинок ОСОБА_1 . До ОСОБА_5 в будинку мешкала ОСОБА_2 , яка померла. Пояснили, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї з 2010 року постійно мешкають у будинку та відкрито користуються всім будинком, надвірними побудовами та земельної ділянкою. Оплачують комунальні послуги та всі необхідні платежі, ремонтують та доглядають будинок, надвірні побудови та обробляють земельну ділянку.
Вислухавши пояснення позивачки, її представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до копії довідки КП «Житлова управляюча компанія» від 23.10.2020 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 оформлений та зареєстрований: 7/12 частини житлового будинку за ОСОБА_5 , 1/4 та 1/6 частина житлового будинку за ОСОБА_2 (а.с.20).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області (а.с.80).
Відповідно до інформації Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.11.2020 року № 1484/22.9.-09 - наявний актовий запис про смерть ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).
Згідно копії договору дарування частини житлового будинку від 26.10.2013 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,- позивачці на праві спільної часткової власності належить 7/12 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; дата державної реєстрації 26.10.2013 (а.с. 15-16,21).
Згідно довідки, виданої виконкомом Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області 23.11.2020 вих. 02-25/1148, ОСОБА_1 зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.11.2015 року по теперішній час(а.с. 17).
З копії витягу з рішення ІУ сесії УІІ скликання Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 25.12.2015 року вбачається, що змінено назву АДРЕСА_1 (а.с.18).
З письмових пояснень сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вбачається, що позивачка та її родина проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з весни 2010 року, понад 10 років (а.с. 38-43).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Набувальна давність - це один із способів набуття права власності на майно.
Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на 5/12 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Така позиція сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 09 липня 2019 року у справі N 920/999/16.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, про що надано роз`яснення в п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Згідно копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,- у вказаній спадковій справі мається заява про прийняття спадщини від ОСОБА_9 (донька померлої) (а.с. 79); копія заповіту ОСОБА_2 від 27.10.1989 року, за змістом якого остання заповідає все своє майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , своєму сину ОСОБА_10 та своїй доньці ОСОБА_9 (а.с. 81); копія довідки Орільської селищної ради Лозівського району від 19.04.1991 вих. № 427, за змістом якої ОСОБА_2 мешкала в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 86); копії заяв від ОСОБА_10 , за змістом яких останній звертався до державного нотаріуса за роз`ясненнями стосовно спадщини, та вважав, що якщо наявний заповіт, в якому він зазначений як спадкоємець та мається його заява про прийняття спадщини, тож він вважається таким, що прийняв спадщину(а.с. 90,93); копії відповідей нотаріуса на запити ОСОБА_10 , за змістом яких нотаріусом роз`яснювалось, що спадщина вважається прийнятою своєчасно, якщо заява спадкоємця про прийняття спадкового майна подана в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини своєчасно, тобто до спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця- до Лозівської нотаріальної контори, той факт, що заява про прийняття спадщини знаходиться на руках у ОСОБА_10 не є завершеною нотаріальною дією, та нотаріус пропонував останньому вирішити вказане питання в порядку, зазначеному в попередньому листі(а.с. 91,95); копія відповіді державного нотаріуса на запит ОСОБА_10 , за змістом якого у зв`язку з тим, що останнім своєчасно не було направлено в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, нотаріус просив повідомити, чи має ОСОБА_10 намір продовжувати строки для прийняття спадщини в судовому порядку та роз`яснено, що у ОСОБА_10 є можливість бути включеним до кола спадкоємців для отримання свідоцтва про право на спадщину зі згоди його сестри- ОСОБА_9 (а.с. 92); копія запиту нотаріуса від 11.09.1991 р. до ОСОБА_10 , за змістом якої у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 своєчасно не було направлено до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, нотаріус просив повідомити, чи має намір ОСОБА_10 продовжувати строки для прийняття спадщини в судовому порядку та роз`яснено, що у ОСОБА_10 є можливість бути включеним до кола спадкоємців для отримання свідоцтва про право на спадщину зі згоди його сестри- ОСОБА_9 (а.с. 94).
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, актуальної станом на 01.04.2021, інформація про видані свідоцтва про право на спадщину спадкодавця ОСОБА_2 -відсутня(а.с. 97).
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень ч.1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинної на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , -у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадкове майно переходить у власність держави.
Статтею 549 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спадкових правовідносин, передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У частині другій ст. 548 ЦК УРСР зазначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Аналогічна норма міститься у частині п`ятій статті 1268 ЦК України.
Строк, впродовж якого спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законом не встановлений, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР та стаття 1296 ЦК України).
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року у справі № 616/278/19; провадження № 61-7801св20.
В позовній заяві позивачка зазначила, що 5/12 частини спірного будинку належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але цю частину домоволодіння в порядку спадкування ніхто не прийняв.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2021 за клопотанням позивача було витребувано з Лозівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка надійшла через канцелярію суду 12.04.2021, та в якій містився заповіт ОСОБА_2 про те, що вона заповідає своє майно своїй доньці ОСОБА_9 та своєму сину ОСОБА_10 та заява ОСОБА_9 про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Також у вказаній спадковій справі маються документи, що підтверджують родинний зв`язок вищезазначених осіб та їх адреси.
У постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 924/925/17 та від 22 травня 2018 року в справі № 922/1574/17 зазначено, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК України. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення.
Таким чином за вказаним позовом належним відповідачем у справі є донька померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , яка є її правонаступником (спадкоємцем), та яка подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, та яка у порядку, встановленому положеннями ст. 553 ЦК УРСР, від спадщини в шестимісячний строк не відмовлялась.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц).
Виходячи зі змісту та підстав заявлених позовних вимог у цій справі, позивач пред`явила позов до неналежного відповідача у справі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 469/716/17; провадження № 61-3979св19.
Положеннями ст.51 ЦПК України не передбачено здійснення заміни неналежного відповідача за ініціативою суду; ініціатором такої заміни має бути лише позивач.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача у справі.
У разі відмови у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір з відповідача не стягується.
Керуючись ст.ст. 15,16, 344 , 1268, 1296 України, ст.ст.548, 549, 555, 560 ЦК УРСР, ст.ст.3, 12,141, 263-265 ЦПК України, суд-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади смт. Орілька в особі Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, Лозівської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик