Справа № 373/696/21
УХВАЛА

іменем України

"12" жовтня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики в якому вказував, що 09 серпня 2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою грошові кошти в розмірі 650 000 грн. та зобов`язався повертати борг частинами, а саме 31 січня 2018 року, 31 липня 2018 року, 31 січня 2019 року, 31 липня 2019 року 31 січня 2020 року, 31 липня 2020 року - по 108 333,33 грн., до повного повернення коштів.

У випадку порушення строку повернення отриманих коштів позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, від суми неповернутої частини позики за кожен день прострочення платежу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому позивач просив стягнути з нього на свою користь борг у розмірі 650 000 грн., пеню за порушення умов договору у розмірі 24 257,77 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 25 501,36 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 36 782,86 грн.

Крім цього, 09 серпня 2017 року між ним та ОСОБА_4 був укладений письмовий договір позики за умовами якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою грошові кошти в розмірі 250 000 грн. та зобов`язався повернути борг до 01 січня 2020 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому позивач просив стягнути з нього на свою користь залишок боргу у розмірі 25 000 грн., передбачену договором пеню за порушення умов договору у розмірі 2 456,16 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 350,06 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 478,77 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Згідно ухвали судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року справу передано на розгляд за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2021 року вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики роз`єднано та виділено в окреме провадження позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2021 року відкрито провадження по справі та справу в порядку загального позовного провадження призначено до підготовчого засідання на 22 липня 2021 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 жовтня 2021 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_5 не з`явилися, проте від останнього на адресу суду надійшло письмове клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що аналогічний спір вже розглянутий Деснянським районним судом м. Києва з ухваленням заочного рішення, яке на час вирішення спору знаходиться на стадії перегляду за клопотанням відповідача ОСОБА_2 .

Розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом з матеріалів справи (а.с. 90-96), інформації з Реєстру судових рішень та офіційного веб порталу судової влади України встановлено, що у листопаді 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з аналогічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів за борговими розписками в якому вказував, що 09 серпня 2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою грошові кошти в розмірі 650 000 грн. та зобов`язався повернути борг частинами, а саме 31 січня 2018 року, 31 липня 2018 року, 31 січня 209 року, 31 липня 2019 року 31 січня 2020 року, 31 липня 2020 року - по 108 333,33 грн., до повного повернення коштів.

У випадку порушення строку повернення отриманих коштів позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, від суми неповернутої частини позики за кожен день прострочення платежу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому позивач просив стягнути з нього на свою користь борг у розмірі 650 000 грн., пеню за порушення умов договору у розмірі 24 257,77 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 25 501,36 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 36 782,86 грн.

Крім цього, 09 серпня 2017 року між ним та ОСОБА_6 був укладений письмовий договір позики за умовами якого ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою грошові кошти в розмірі 250 000 грн. та зобов`язався повернути борг до 01 січня 2020 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення коштів, а тому позивач просив стягнути з нього на свою користь залишок боргу у розмірі 25 000 грн., передбачену договором пеню за порушення умов договору у розмірі 2 456,16 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 350,06 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 478,77 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Таким чином, сторони, предмет та підстава позову, розмір вимог та його складових у позові, поданому у листопаді 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 до Деснянського районного суду м. Києва (в частині вимог до ОСОБА_2 ) та у справі, що є предметом розгляду, є ідентичними.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року у цивільній справі №754/14758/20 вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача борг за договором позики від 09 серпня 2017 року у розмірі 650 000 грн., пеню за порушення умов договору у розмірі 24 257,77 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 25 501,36 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 36 782,86 грн.

Цим же рішенням з ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто борг за договором позики від 09 серпня 2017 року у розмірі 25 000 грн., пеню за порушення умов договору у розмірі 2 456,16 грн., а також 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за весь період прострочення платежу у розмірі 350,06 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення платежу у розмірі 478,77 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року у цивільній справі №754/14758/20 відповідачу ОСОБА_2 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 26 квітня 2021 року. Розгляд вказаної заяви призначено на 01 листопада 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи (ст. 289 ЦПК України).

Таким чином, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року у цивільній справі №754/14758/20 на час розгляду Вознесенським міськрайонним судом справи залишається чинним, оскільки не переглянуте та не скасоване (вирішення цього питання буде здійснюватися лише 01 листопада 2021 року), що свідчить про наявність такого, що набрало законної сили рішення суду у справі, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

За встановлених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду, однак вбачає передбачену п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підставу для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: О.В. Вуїв