Справа № 161/2040/21 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/1063/21 Категорія: 16 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Ганжа М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач власник квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку.

Ще попередній власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 розпочав по документах реконструкцію цієї квартири, а фактично провів самочинне будівництво, порушивши ДБН. Відповідач ОСОБА_2 , як новий власник продовжив незаконне будівництво, чим порушено її права, а саме зменшено розмір належної їй земельної ділянки.

Згідно Державного акта від 21.12.1999 межа від «Г до В» становить 5,60, а згідно виготовленої схеми земельної ділянки після будівництва вона становить 5,22 (на схемі від «Д до Г»).

Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, рішенням головного інспектора будівельного нагляду від 22.10.2019 містобудівні умови скасовано, але допущені порушення до цього часу не усунуто.

Ураховуючи наведене, просила зобов`язати відповідача ОСОБА_2 за його рахунок знести самочинне будівництво, проведене як реконструкція квартири АДРЕСА_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2021 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2009 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 04.09.2018 являється власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.14).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надала належних доказів на підтвердження порушень будь-яких саме її прав, про призначення експертизи не клопотала, а суд процесуально позбавлений можливості вчиняти будь-які дії за власною ініціативою.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на таке.

У приєднаних до позовної заяви постанові про адміністративне правопорушення щодо відповідача від 17.10.2018, приписах про усунення порушення вимог від 17.10.2018 та 13.05.2019, акті перевірки дотримання вимог від 22.10.2019, рішенні про скасування містобудівних умов від 22.10.2019 (а.с.19-26) не зазначено будь-яких даних про порушення прав позивачки.

Приєднана схема земельної ділянки (а.с.16) не є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки не містить ніяких даних про особу, яка її складала, на підставі чого та у зв`язку із чим складено цю схему.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2021 із відміткою про набрання ним законної сили 11.03.2021, яким визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого власником був ОСОБА_2 (а.с.45-46). Разом із тим, позивачем не залучено до участі у справі належного власника земельної ділянки, на якій проведено на її думку самочинне будівництво.

Повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Помилкове посилання суду першої інстанції на відсутність доказів про право власності позивачки на земельну ділянку не впливає на правильність рішення суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з вимогами ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст.ст.268 ч.4, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді