УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року місто Чернігів

Справа №2-1794/09

Провадження №6/751/263/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «КМ груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів»

представник заявника Мажуга Олег Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «КМ груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні стягувача АБ «Банк регіонального розвитку» на його правонаступника ОСОБА_1 у справі №2-1794/09, та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-1794/09, виданий 01.07.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова (а.с.21-22).

Заявлені вимоги мотивує тим, що Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист №2-1794/09 про стягнення з нього на користь АБ «Банк регіонального розвитку» боргу за кредитним договором, який пред`явлено для примусового виконання до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові. Зазначає, що 09.09.2013 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» укладено договір про відступлення права вимоги №54, яким відступлено право вимоги за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 .У подальшому ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» та ТОВ «Юридична компанія «КМ груп» уклали договір про відступлення права вимоги №001. В свою чергу 15.09.2020 ТОВ «Юридична компанія «КМ груп» уклало з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги №1 за умовами якого новим кредитором став ОСОБА_1 . У зв`язку з цим наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.Також ОСОБА_1 просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок поєднання боржника та кредитора в одній особі на підставі ст.606 ЦК України.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Від представника заявника в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд визнав можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки у відповідності до ч.3 ст.432,ч.3 ст.442 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Новозаводський районний суд м. Чернігова заочним рішенням від 01.07.2009 у справі №2-1794/09 стягнув з ОСОБА_1 та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» солідарно на користь АБ «Банк регіонального розвитку» кошти в розмірі 1 944 893,61 грн та понесені судові витрати (а.с.1-2).

На підставі вказаного рішення видано виконавчі листи (а.с.23).

09 вересня 2013 року між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» укладено договір №54 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитним договором №27/10-939І від 29.01.2008, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.25-29). Даний факт також підтверджено додатком №1 до договору №54 від 09.09.2013 року, актом приймання передачі до договору про відступлення права вимоги №54 від 09.09.2013 року та актом приймання - передачі до договору про відступлення права вимоги №54 від 09.09.2013 року (а.с.27-29).

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 31.10.2013 року замінив стягувача - Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку» на його правонаступника - ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» у виконавчому провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1794/09 (а.с.16-17).

02.10.2014 року держаним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-1794/09, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку» (а.с.24).

31 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «КМ груп» право вимоги за кредитним договором №27/10-939І від 29.01.2008, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.30-33).

У подальшому 15 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «КМ груп» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги №1, за умовами якого ОСОБА_1 став новим кредитором за кредитним договором № 27/10-939І від 29.01.2008 (а.с.34-35).

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 442 ЦПК України.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з вимогами чинного законодавства зміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь якій стадії процесу.

Отже, виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст.512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6 - 122цс13. В постанові зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи, тощо) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, і може бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви в частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» на правонаступника - ОСОБА_1 .

Щодо вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частина 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок поєднання боржника та кредитора в одній особі на підставі ст.606 ЦК України.

Частиною 1 ст.431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав перелік яких, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Незалежно від волі сторін зобов`язання припиняються за таких обставин: неможливість виконання зобов`язання ( ст. 607); поєднання в одній особі боржника і кредитора ( ст. 606); смерть боржника чи кредитора, якщо зобов`язання пов`язане з їх особою ( ст. 608); ліквідація юридичної особи (кредитора чи боржника) ( ст. 609).

Відповідно до ст.606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів правовідносин повинен зникнути, у зв`язку з цим і припиняється зобов`язання.

Ураховуючи наведене, ст.606 ЦК України повинна застосовуватися до правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор.

Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-43цс15).

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання рішення суду від 01.07.2009 саме поза межами виконавчого провадження заявником не надано. Крім того, відсутні докази про виконання указаного рішення суду солідарним боржником ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів».

Укладення ж договору про відступлення права вимоги від 15 вересня 2020 року, за яким боржник ОСОБА_1 став стягувачем за судовим рішенням про стягнення з нього кредитної заборгованості не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, у разі перебування на виконанні виконачого документа заявник, як стягувач виконавчого провадження, не позбавлений можливості звернутися до державної виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого документа стягувачеві.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява у частині визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, необґрунтована, не містить передбачених процесуальним законом підстав для такого визнання, а тому в цій частині вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, 258, 260, 354-355, 432, 442 ЦПК України, ст.11, 512, 606 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «КМ груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» на правонаступника - ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1794/09, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 944 893 грн 61 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя Н. В. Маслюк