Справа № 180/1621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Сосєдко В.В.

представника третьої особи головного спеціаліста служби у справах дітей

Марганецької міської ради Москаленко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 , що діє в інтересах неповнолітньої, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку, окрім нього, зареєстрована його онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ніколи не проживала у його будинку. З двомісячного віку ОСОБА_3 проживала разом із своїми батьками у сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після фактичного розірвання шлюбних відносин між її батьками в кінці 2013 року та офіційного розірвання шлюбу між ними в 2014 році, відповідач продовжувала проживати у тому ж будинку за тією ж адресою зі своєю матір`ю (його колишньою невісткою). Його син ОСОБА_5 створив нову сім`ю і з кінця 2013 року проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2018 року його колишню невістку, ОСОБА_6 , яка була зареєстрована у його будинку, а фактично проживала у сусідньому, було визнано такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим будинком. В січні 2019 року вона попросила тимчасово зареєструвати ОСОБА_3 з метою отримання нею паспорта громадянина України. За домовленістю між ними, це була тимчасова реєстрація без фактичного вселення, без користування та проживання у будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_7 померла, і з цього ж дня відповідач почала проживати у свого рідного дядька по лінії матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року його син ОСОБА_5 був позбавлений батьківських прав у відношенні до доньки ОСОБА_3 . З того часу його онука з ним не спілкується. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_8 . Опікуном відповідачки є її рідний дядько ОСОБА_4 .

Відповідачка не є членом його сім`ї , нколи не проживала у належному йому на праві власності будинку. Вирішити в добровільному порядку даний спір неможливо, оскільки представник відповідача ОСОБА_4 на контакт не виходить, згоду на зняття з реєстрації в належному йому на праві власності будинку, на надає. Реєстрація відповідача у його будинку створює перешкоди у вільному розпорядженні власним майном, а саме його відчуженні. За станом здоров`я він потребує стороннього догляду. Після смерті дружини та сина він вирішив придбати собі будинок в смт.Васильківка Дніпропетровської області, де проживає його молодший син, а будинок в м.Марганець відчужити. Відповідачка чинить йому перешкоди у розпорядженні своїм майном. При цьому, що вона забезпечена житлом та ніколи не проживала у його будинку.

Просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком, шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Сосєдко В.В. заперечував проти задоволення позову. В своїх запереченнях зазначив, що представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 не має власного житла, разом із відповідачкою він проживає в квартирі своєї матері, тому зареєструвати дитину за місцем свого фактичного мешкання він не може.

Представник третьої особи головний спеціаліст служби у справах дітей Марганецької міської ради Москаленко А.С. заперечувала проти визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки це буде порушенням її прав та інтересів. Пояснила, що ОСОБА_3 є дитиною-сиротою, і у неї немає свого власного житла. Зараз представник неповнолітньої перебуває в процесі постановки її на єдиний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житла. За інформацією, наявною в службі у справах дітей, бабуся ОСОБА_8 зараз перебуває за межами країни, тому зареєструвати дитину в квартирі не може. Якщо не буде реєстрації у дитини-сироти, це тягне за собою порушення процедури отримання соціальних виплат в управлінні праці. Тобто, вона залишиться без матеріального забезпечення.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.19,20).

В будинку АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.12-18).

Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою про реєстрації місця проживання особи за відомостями Марганецької міської ради від 17 січня 2019 року (а.с.7).

29 червня 2021 року головою квартального комітету 22 кварталу Синькевич З.О. надано довідку про склад сім`ї, за якою в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

07 червня 2021 року головою квартального комітету 22 кварталу ОСОБА_9 в присутності свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 складено акт про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніколи не проживала в будинку АДРЕСА_1 (а.с.10).

07 лютого 2020 року директором КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганець Петруком А.В. затверджено акт, складений у присутності мешканців-сусідів будинку АДРЕСА_4 , відповідно якого ОСОБА_3 проживає без реєстрації за даною адресою з 12 жовтня 2019 року (а.с.11).

Відповідно до повторного свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.62).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №374, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Марганецька ЦМЛ» ММР» з 22.01.20 року по 03.02.20 року, мав діагноз: компресійний перелом тіла (а.с.25).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, ОСОБА_6 визнано такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 . (а.с.27-28).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_3 (а.с.30-32).

Мати відповідачки, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.61).

Батько відповідачки, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.23).

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року № 442 «Про внесення змін до рішення виконкому Марганецької міської ради від 09.09.2020 року №461 «Про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», вирішено внести зміни до рішення виконкому Марганецької міської ради від 09.09.2020 року № 461 «Про надання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», а саме: в преамбулі підставу «батько дитини гр. ОСОБА_5 рішенням Марганецького міського суду від 10.06.2020 року позбавлений батьківських прав» замінити на «батько дитини гр. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; в рішенні «Статус дитини, позбавленої батьківського піклування» замінити на «статус дитини-сироти» (а.с.63).

Отже, позивач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 , де з 17 січня 2019 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , яка на дату розгляду справи є неповнолітньою та отримала статус «дитини-сироти».

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, позивач ОСОБА_2 , як власник будинку АДРЕСА_1 , має право безперешкодно розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Разом з тим, статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п.1 ст.18 цієї конвенції).

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року № 442 ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти. Відповідно до частини третьої статті 52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, на даний час ОСОБА_3 проживає разом з рідним дядьком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 . Однак, за поясненням представника позивача, ОСОБА_4 не є власником квартири, тому зареєструвати ОСОБА_3 у вказаній квартирі на даний час не вбачається можливим.

Таким чином, проживання ОСОБА_3 зі своїм дядьком не може свідчити про те, що вонамає житло або право постійного користування квартирою АДРЕСА_3 . Тому суд вважає, що визнання відповідачки такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 , призведе до необґрунтованого позбавлення її житла. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 89, 259, 263-265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1

представник неповнолітньої: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради, , юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а.

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна