Справа № 496/4202/20
Провадження № 2/496/368/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Дигуляр А.С.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2013 року у розмірі 27036, 92 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 21.10.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Представник позивача вказує, що у відповідності до п.п.2.1.1.2.3,2.1.1.2.4. Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами, відповідно до Умов договору у зв`язку з чим відповідач станом на 17.09.2020 року має заборгованість - 27036 грн., з яких: 21614,95 грн. - заборгованість за тілом кредита: в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 21614,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4279,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1142,03 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, заборгованість не сплачує, представник АТ КБ «ПриватБанку» вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав до суду відзив, відповідно до якого встановлено, що 25.06.2019 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: с. Кароліно - Бугаз, вул. Вокзальна, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку з автомобіля відповідача Opel SZO03SA, а саме: мобільного телефону марки Самсунг G2, грошових коштів та кредитної картки. Про вказаний злочин ОСОБА_1 одразу повідомив ЧЧ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

На підставі заяви відповідача було відкрито кримінальне провадження №0001097 та внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 185 КК України. Про вказану крадіжку відповідач одразу повідомив представників банку та заблокував свою кредитну картку. Таким чином, банку було відомо, що грошові кошти були викрадені у відповідача, а також про відкрите кримінальне провадження.

Крім того, було встановлено, що 25.06.2020 року приблизно о 17:00 год. невідома особа зняла грошові кошти з викраденої картки «ПриватБанку», належної ОСОБА_1 , в сумі 4000 грн., через термінал «ПриватБанк», розташованого на вул. 1 Травня 23, в м. Чорноморськ, Одеської області (супермаркет «Таврія В»). Через півтора роки після пригоди, коли проводилися оперативно-слідчі дії, з гарячої лінії 3700, надійшла інформація проте, що на імя відповідача 25.06.2019 року були оформлені кредитні договори «Миттєва розстрочка» та зняті грошові кошти по чотирьом різним адресам в загальній сумі 13500 грн.

Тобто, зловмисниками фізично використано платіжний засіб, який був викрадений у відповідача, тому саме несуть відповідальність за вчинення операції, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 зазначив, що звертався до АТ «КБ ПриватБанк» з листами, щодо надання інформації про блокування картки, але точної відповіді, чи була заблокована картка він не отримав. В день, коли в нього викрали кредитні картки відповідач здійснив дзвінок на гарячу лінію АТ «КБ «ПриватБанк» для блокування картки, але наступного дня, на викрадену кредитну карту він зміг внести кредитні кошти, які був покласти на кредитний рахунок.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку чим підписав заяву № б/н від 21.10.2013 року. Відповідно до заяви підписаної ОСОБА_1 відповідач дав згоду на отримання зарплатної картки та платіжної картки Кредитка «Універсальна». Таким чином, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, Копією Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» та витягом з «Тарифів банку».

З цих підстав, суд приходить до висновку, що документами наданими до справи підтверджено, що між сторонами укладено договір № б/н від 21.10.2013 року, відповідно до якого, банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит зі встановленим кредитним лімітом на платіжну картку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч.1 ст. 1068 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, наданої до суду виписки, з картки відповідача ОСОБА_1 , були зняті грошові кошти 25.06.2019 року шляхом зняття готівки в банкоматі Універсам Таврія-В, Чорноморськ, вул. 1-го Травня, буд 23.

З приводу заволодіння невстановленою особою грошовими коштами ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до ЧЧ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, в якій зазначив, що 25.06.2019 року невстановлена особа здійснила зняття грошових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з витягом з ЄДРДР кримінального провадження № 00001097 вбачається, що 25.06.2021 року в ЄДР за ч.1 ст. 185 внесені дані, потерпілий - ОСОБА_1 та станом на сьогоднішній день, зі слів відповідача, у кримінальному провадженні № 00001097 проводиться досудове розслідування.

Суд не погоджуючись з правовою позицією сторони позивача зазначає, що згідно з п. п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, відповідно до яких емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 76 ЦПК України).

Положення ст. 76 ЦПК України були судом роз`яснені сторонам, проте позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх посилань та того, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями сприяв здійсненню несанкціонованих транзакцій іншими особами, як і не надав жодних доказів на підтвердження того, яким чином вказані транзакції було здійснено (з використанням електронного платіжного засобу та правильно введеним ПІН кодом, тобто за умови електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу, або без їх використання).

З наданих до суду заяв, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 25.06.2020 року, у день крадіжки кредитної картки повідомив банк шляхом дзвінка до Колцентру банку про інформацію про викрадення кредитної картки (як передбачено п. 1.1.2.19 Договору) (а.с. 21 зв.) та неодноразово звертався до АТ «КБ «ПриватБанк», за для надання інформації, стосовно її блокування, разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме наданих відповідей від АТ КБ "ПриватБанк", точної інформації про блокування кредитної картки відповідачу не було надано. Вказану інформацію банк не надав і до суду.

Вказаний факт також не спростовується позивачем жодним доказом, а навпаки підтверджується письмовими документами наданими суду відповідачем, зокрема, письмовими зверненнями до позивача та його вищого керівництва.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України по справі № 6-71цс15, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Всупереч вище наведеним нормам, АТ КБ "ПриватБанк" не надало жодних доказів на підтвердження доводів викладених у позовній заяві про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт зняття невстановленою особою 25.06.2019 року з карткового рахунку ОСОБА_1 грошових коштів внаслідок крадіжки його кредитної картки, при цьому враховується, що АТ «КБ «Приватбанк» належним чином не проведені перевірки звернень ОСОБА_1 суд не має правових підстав для задоволення вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

За таких обставин, позов ПАТ «КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 08.10.2021 року.

Суддя М.Л. Пасечник