ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 642/3647/19

провадження № 22ц/818/5901/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник Акціонерного товариства «Дельта Банк»),

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року в складі судді Ольховського Є.Б. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник Акціонерного товариства «Дельта Банк») про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник Акціонерного товариства «Дельта Банк») про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 28 липня 2011 року, додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 12 вересня 2011 року; визнати недійсним договір іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , додаткову угоду № 1 до договору іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 19 червня 2007 року, додаткову угоду № 2 до договору іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладену між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 12 вересня 2011 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним кредитний договір №7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду №1 до договору №7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладену 28 липня 2011 року, додаткову угоду №2 до кредитного договору №7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладену 12 вересня 2011 року; визнано недійсним договір іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладену між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , додаткову угоду №1 до договору іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року укладену між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 19 червня 2007 року, додаткову угоду №2 до договору іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року укладену між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 12 вересня 2011 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 18 840,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про скасування заочного рішення суду залишено без задоволення.

На вказане рішення суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду.

05 жовтня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, яка мотивована тим, що 14 липня 2021 року він отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором №7330/04/07-НВ від 29 травня 2007 року від нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», за якою товариство вимагає протягом 30-денного строку з дня отримання вимоги сплатити заборгованість та повідомлено, що кредитор має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або має право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя.

Таким чином, кредитор за оскаржуваними договорами має безперешкодну можливість звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Просив на час розгляду справи заборонити продаж і будь-яке відчуження квартири АДРЕСА_1 та реєстрації права власності на квартиру на іншу особу.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Виходячи з вимог закону колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви про забезпечення позову вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні Харківського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року в складі судді Ольховського Є.Б. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник Акціонерного товариства «Дельта Банк») про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі договору іпотеки № 7330/04/11/07-НВ від 29 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» у забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредиту, іпотекодержателем зазначеної квартири є Акціонерне товариство «Дельта Банк». На відчуження квартири накладена заборона.

Із змісту заяви заявника вбачається, що він отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором від нового кредитора Товариства "Фінансова компанія "Позика" щодо погашеннґя заборгованості, зокрема, і шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у відповідності до статтей 37, 38 Закону України "Про іпотеку", тому вважав, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, таке забезпечення позову не відповідає основній меті забезпечення позову, а саме, забезпечення реального та ефективного виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, спірна квартира є його власністю, він в ній зареєстрований та проживає.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону, судова колегія вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 149, 153, 182, 381, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року в складі судді Ольховського Є.Б. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступник Акціонерного товариства «Дельта Банк») про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2021 року.