справа №439/223/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 23488,72 гривень, суд, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 12.06.2020 року по вул. Липинського - Замарстинівська у м. Львові сталась ДТП участю автомобілів: «Дачіа Лоджі» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Вольво» р.н. НОМЕР_2 , який був застрахований від ризику пошкодження ДТП у ПрАТ «AСK «Інго Україна» за договором добровільного страхування № 640507346.20 від 12.02.2020 року з франшизою - 4000.00 грн. Згідно рахунку на ремонт - TOB «Овертранс» № Р000003046 від 08.07.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_2 складає 83254.96 грн. Власник автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_2 - ПП «Соловій-Транс» 09.07.2020 року оплатив його ремонт згідно виставленого рахунку в сумі 83254.96 грн. та звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №169 від 24.07.2020 року, - вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_2 складає 48247.39 грн. При цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників (оцінена матеріальна шкода) складає 20758.67 грн. Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_2 завдану шкоду у розмірі 44247.39 грн. (за мінусом франшизи, передбаченої договором добровільного страхування в сумі 4000.00 грн.) та набув право зворотної вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди та її страховика у розмірі фактично сплачених грошових коштів. Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 14.07.2020 року по справі № 439/797/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Дачіа Лоджі» НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП не була застрахованою, оскільки винуватець ДТП підпадає під категорію осіб, визначених ст.13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому позивач звернувся в порядку суброгації до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 20758.67 грн. (оціненої матеріальної шкоди). 11.01.2021 року МТСБУ перерахувало на банківський рахунок позивача суму претензійної вимоги, відповідно до ст.ст. 22.1. та 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому, враховуючи набуття позивачем права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів у розмірі 44247.39 грн. наявність ліміту майнової відповідальності страховика відповідача - 20758.67 грн. (оцінена матеріальна шкода), - позивач вважає, що решта завданої шкоди у розмірі 23488.72 грн. (44247.39 грн. - 20758.67 грн.) підлягає до стягнення з відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди (винуватця ДТП) та володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі положень ч.2 ст. 1187 та ст. 1194 ЦК України. Враховуючи вище наведене, керуючись ст.ст. 979, 993, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 16, 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 22.1, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» грошові кошти у розмірі 23488.72 грн. та 2270грн. сплачених судових витрат.

25.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

23.03.2021 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Пшевлоцьким Ю.М. подано відзив на позов. Просить у задоволенні позову АТ «Страхова компанія «ІНГО» відмовити у повному обсязі за його безпідставністю. Заперечення мотивує тим, що позивачем не підтверджено розміру завданої шкоди та її причинно-наслідковий зв`язок із даним ДТП. Зазначає, що ОСОБА_1 несе відповідальність тільки за ту шкоду, яка була завдана ДТП (винятково за механічні пошкодження завдані в цьому ДТП). Із фотографій із місця ДТП вбачається, що пошкодження були незначними й полягали в невеликих ушкодженнях лакофарбового покриття не більше одного елемента автомобілів (бампер, крило). Поданий із позовом Висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 24.07.2020 року №169 свідчить, що експерт не мав можливості встановити вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo та матеріального збитку його власника, оскільки у Висновку зазначено лише про «імовірні» розміри відновлювального ремонту автомобіля Volvo та матеріального збитку його власника. Щодо відсутності підстав для виплати позивачем страхового відшкодування зазначив, що відповідно до пп.7.1.5 Договору страхування №64057346.20 (між ПП «Соловій-Транс» і Позивачем), страховими випадками по п.2 Договору (АВТОКАСКО) не визнаються події, що відбулися внаслідок керування транспортним засобом особою, яка не має права керування цим транспортним засобом. Зазначає, що на час ДТП (12.06.2020 року) автомобілем Volvo, який належить ПП «Соловій-Транс» керував ОСОБА_2 . Однак як слідує з наказу ПП «Соловій-Транс» від 13.06.2020 року №13/06/20 указаний автомобіль Volvo був закріплений за водієм ОСОБА_3 лише з 13.06.2020 року. Відтак, станом на 12.06.2020 року ОСОБА_4 не мав права керувати автомобілем Volvo, так як власник закріпив за ним цей транспортний засіб лише з наступного дня. Окрім того, відсутні докази проведення щозмінного перед рейсового медичного огляду ОСОБА_5 та його допуск до керування автомобілем Volvo. Таким чином, вважає, що під час спірного ДТП автомобілем Volvo керувала не уповноважена особа, у зв`язку з чим страхова виплата була безпідставною, що тягне за собою безпідставність вимог страховика до ОСОБА_1 (без огляду на фактичне здійснення виплати, що за таких умов є ризиком страховика). Зважаючи на те, що позивачем не доведено характер та обсяг ушкоджень автомобіля Volvo, які би настали внаслідок ДТП та те що ремонт автомобіля був пов`язаний саме з усуненням пошкоджень в результаті ДТП і відсутні докази на підтвердження конкретного розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки висновок свідчить про те, що експерту не вдалося визначити відповідне значення шкоди, а також порушення умов договору страхування, оскільки особа яка керувала транспортним засобом не мала на час ДТП такого права, тому просить відмовити у задоволенні позову.

02.04.2021 представником позивача - представником АТ «Страхова компанія «ІНГО» Хом`як О.Г. подано відповідь на відзив, де зазначив, що посилання відповідача на те, що під час ДТП було пошкоджено лише один елемент застрахованого автомобіля, а отже розмір завданої матеріальної шкоди є завищеним, не відповідає дійсності та спростовується такими доказами як: повідомленням про страхову подію від 15.06.2020 року та протоколом огляду транспортного засобу від 06.07.2020, ремонтною калькуляцією (Додаток до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №169 від 24.07.2020). Долучені до матеріалів справи відповідачем фотографії не містять будь-якої доказової інформації по даній справі, відтак підлягають до оцінки судом в якості неналежних та недопустимих доказів. Також зазначив, що визначення розміру завданої матеріальної шкоди як і визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, було обраховано не експертом, а автоматичним програмним комплексом «Аудатекс», що в свою чергу виключає людський (суб`єктивний) фактор. Факт закріплення автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_2 на наступний день після ДТП вказує лише про закріплення цього авто за працівником, а не свідчить про відсутність права керувати ним, оскільки таке право пов`язане у особи з наявністю у нього посвідчення водія. Незважаючи на те, перебував водій автомобіля «Вольво»

р.н. НОМЕР_2 у трудових відносинах з власником застрахованого авто та/чи був закріплений за ним вказаний автомобіль, громадянин ОСОБА_6 мав право керування застрахованим авто на законних підставах, відповідно до п.2.2. ПДР України, який вказує на те, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі

посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має

посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Факт проходження чи непрохоження

водієм перед рейсового медичного огляду не доводиться позивачем (просто презюмується) з огляду на те, що він не має відношення до розгляду справи по суті заявлених вимог. На підставі вищевикладеного просять позов задоволити в повному обсязі.

19.04.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача - АТ «Страхова компанія «ІНГО» Хом`як О.Г. подала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримала, просить його задовольнити (а.с.47).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Пшевлоцьким Ю.М. подано заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.67).

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 12.06.2020 року о 19:00 год. у м. Львові на вул. Липинського (перед перехрестям із вул. Замарстинівською) мала місце ДТП за участі легкового автомобіля Dacia Lodgy, д.н.з. НОМЕР_1 та вантажного автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 . Водієм легкового автомобіля Dacia Lodgy був ОСОБА_1 (Відповідач), водієм вантажного автомобіля Volvo був ОСОБА_2 . У ході ДТП транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 14.07.2020 року по справі № 439/797/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.12).

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і його вина не підлягає доказуванню.

Власником вантажного автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 є ПП «Соловій-Транс» (а.с.17-18).

Автомобіль Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 застрахований від ризику пошкодження ДТП у ПрАТ «AСK «Інго Україна» за договором добровільного страхування № 640507346.20 від 12.02.2020 року з франшизою - 4000.00 грн. (а.с.13-16).

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 169 від 24.07.2020 року імовірна вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 становить 48247.39 грн.; імовірна вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 становить 20758.67 грн. (а.с.24-36).

Згідно рахунку на ремонт - TOB «Овертранс» № Р000003046 від 08.07.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo р.н. НОМЕР_2 склала 83254.96 грн. Власник автомобіля Volvo р.н. НОМЕР_2 - ПП «Соловій-Транс» 09.07.2020 року оплатив його ремонт згідно виставленого рахунку в сумі 83254.96 грн. (а.с.22-23) та звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.38).

Оскільки вантажний автомобіль Volvo був застрахований на умовах КАСКО, то АО «СК «ІНГО» за зверненням ПП «Соловій-Транс» виплатило останньому страхову суму в розмірі 44 247,39 грн. (шкода за мінусом франшизи в розмірі 4 000 грн) (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, дану обставину сторони не заперечили, тому з урахуванням норми п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язок із відшкодування збитків від ДТП покладений на МТСБУ. Позивач звернувся в порядку суброгації до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 20758.67 грн. (оціненої матеріальної шкоди) (а.с.41). Позивач підтвердив, що 11.01.2021 року МТСБУ перерахувало на його банківський рахунок суму претензійної вимоги.

Відтак, позивач вважає, що різницю між страховою виплатою (44 247,39 грн.) та отриманим відшкодуванням від МТСБУ (20758,67грн.) слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначає позивач матеріальні збитки були визначені на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №169 від 24.07.2020 проведеного судовим експертом Вербовим В.В. (а.с.24-29).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

З представленого висновку випливає, що проведення оцінки та оформлення звіту (результатів оцінки) здійснено з порушенням норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну і оціночну діяльність в Україні.

Так, відповідно до п.5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Згідно висновку огляд автомобіля Volvo р.н. НОМЕР_2 не проводився, а вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку визначена, виходячи з наданих документів та фотографій, тому вказана імовірна вартість як відновлювального ремонту, так і матеріального збитку. Із даного висновку встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 та вартість матеріального збитку встановити неможливо, так як огляд автомобіля не проводився (а.с.29 зворот).

Також, було порушено п. 5.2. Методики, де зазначено про виклик заінтересованих осіб, зокрема немає доказів того, що відповідача було повідомлено про проведення огляду.

Відповідно до копії звіту до нього не долучені свідоцтва оцінювача та посвідчення про підвищення кваліфікації, оцінювача який проводив і оцінку та відсутні свідоцтво суб`єкта оцінюючої діяльності, що ставить під сумнів взагалі його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та і професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна у випадках її обов`язкового проведення, зазначених у ст. 7 цього Закону, виконана суб`єктами, які не є суб`єктами оціночної діяльності, визнається недійсною.

Відтак, покладення на особу відповідальності в імовірному чи гіпотетичному розмірі є безпідставним, так само як недопустимим є й стягнення шкоди, яка є лише припущенням.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що відповідно до наказу ПП «Соловій-Транс» від 13.06.2020 року №13/06/20 указаний автомобіль Volvo був закріплений за водієм ОСОБА_3 лише з 13.06.2020 року, а, відтак, станом на 12.06.2020 року ОСОБА_4 не мав права керувати автомобілем Volvo, так як власник закріпив за ним цей транспортний засіб лише з наступного дня немає правового значення для вирішення спору.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було долучено до позовної заяви жодного належного доказу який би підтверджував розмір збитків.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13,81,89,141, 258-259, 263-265,279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 23488,72 гривень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», , адреса місцезнаходження м.Київ вул. Бульварно-Кудрявська,33.

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 19.04.2021 року.

Суддя: А.О.Бунда