Провадження №2/521/1303/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Манюка Д.В., Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, уточнивши який, просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № ML-500/002/2007 від 17.01.2008 року в розмірі 1 945 471,48 грн., а також витрати по сплаті судового збору по 1827,00 грн. з кожного.

Позов обґрунтований такими обставинами. 17.01.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML 500/002/2007 року зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього. Свої зобов`язання за кредитним договором ЗАТ «ОТП Банк» виконав належним чином, кредитні кошти в сумі 100 000,00 доларів США були направлені на рахунок позичальника, відкритий у ЗАТ «ОТП Банк». В забезпечення належного виконання зобов`язання позичальник за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR 500/002/2007. 07.11.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № ML 500/002/2007 року, укладеним з ОСОБА_1 . Станом на 09.06.2015 року заборгованість за кредитним договором склала 1 549 383,01 грн., що складає еквівалент (за курсом НБУ на 09.06.2014 року 21,102444) 73 421,97 доларів США, яка складається з тіла кредиту в розмірі 938 644,94 грн., що складає еквівалент 44 480,39 доларів США, пеня нарахована за період від 09.06.2014 року по 09.06.2015 рік в розмірі 535 655,79 грн., що складає еквівалент 25 383,59 доларів США.

29 жовтня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення у справі, відповідно до якого позов задоволено в повному обсязі.

29 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вищевказаного заочного рішення, посилаючись на неналежне повідомлення по дату, час та місце судового засідання, а також на ненадання обґрунтованого розрахунку заборгованості за наданим кредитом.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С., від 15 лютого 2016 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року було скасовано, справу призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 06 лютого 2017 року провадження по вказаній цивільній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду по справі № 522/24135/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» в особі Одеської філії ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2017 року, у зв`язку із закінченням повноважень в межах п`ятирічного строку судді ОСОБА_3 , справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

23 липня 2019 року до суду надійшло клопотання представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення провадження у справі, в обґрунтування якого останній зазначив, що постановою Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2018 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» в особі ПАТ «ОТП Банк» в м. Одесі, ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним було відмовлено.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеди О.М., від 05 серпня 2019 року справу було прийнято до провадження, поновлено провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження повторно.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеди О.М. від 02 вересня 2019 року задоволено самовідвід судді Сегеди О.М. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року, справу було передано на розгляд судді Тополевій Ю.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено підготовче судове засідання.

У відкрите судове засідання, призначене на 18 березня 2021 року сторони не з`явились.

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якому остання позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводи у її відсутність.

ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, відзив на позов не подавала.

ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подавав.

17 березня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив відтермінувати розгляд справи до покращення стану його здоров`я. Враховуючи те, що відповідач просить розгляд справи не проводити у його відсутність, в заяві відповідача не зазначено проміжок часу, на який він просить відтермінувати розгляд справи, а також те, що відповідачем не подано жодних заперечень щодо позову, суд вважає вказану заяву необґрунтованою, та з метою недопущення зловживання процесуальними правами та затягуванням розгляду справи, суд не вбачає підстав для її задоволення. Тому вважає за можливим розглядати справу в порядку ст. 223 ЦПК України.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.01.2007 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № ML-500/002/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 100 000,00 доларів США (Т. 1, а.с. 7).

В забезпечення належного виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 між банком та ОСОБА_2 17.01.2007 року було укладено договір поруки № SR-500/002/2007/ (Т. 1, а.с. 42).

Згідно п. 1.1 частини №2 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту та сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у Кредитному договору.

Відповідно до п. 1.5.1. Частини №2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.

Згідно з п. 1.2. Договору поруки, кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов`язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя чи до обох одночасно. Пунктом 3.1. договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині.

Відповідно до п. 3.2 Договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку.

07.11.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало правонаступником ПАТ «ОТП Банк» у кредитних зобов`язаннях з відповідачами (Т. 1, а.с. 46).

Станом на 09.06.2015 року відповідачі не виконали належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 1 549 383,01 грн., що складає еквівалент (за курсом НБУ на 09.06.2014 року 21,102444) 73 421,97 доларів США, яка складається з тіла кредиту в розмірі 938 644,94 грн., що складає еквівалент 44 480,39 доларів США, пеня нарахована за період від 09.06.2014 року по 09.06.2015 рік в розмірі 535 655,79 грн., що складає еквівалент 25383,59 доларів США.

Відповідно до п. 1.9.1. Частини №2 Кредитного договору, незважаючи на інші положення Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору, у зв`язку з невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту ОСОБА_1 від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було надіслано досудову вимогу за вих. № 200693931 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник був зобов`язаний сплатити на користь позивача, належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором (Т. 1, а.с. 103).

Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору, у зв`язку з невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту ОСОБА_2 від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було надіслано досудову вимогу за вих. № 200693932 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позичальник була зобов`язана сплатити на користь позивача, належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором (Т. 1, а.с. 105).

Але ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порушення умов договору не виконали вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу надання кредиту та відступлення права вимоги за договором факторингу і регулюються главою 71 ЦК України, загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір, а також главою 73 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не приймає доводи відповідачів, викладені у заяві про перегляд заочного рішення щодо необґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитом. Заперечуючи проти позову із посиланням на необґрунтованість розрахунку заборгованості, відповідачами не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень, яким міг би бути, наприклад, висновок судово-економічної експертизи тощо.

Відповідачами також не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1827,00 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 612, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , заборгованість за кредитним договором № ML-500/002/2007 від 17.01.2008 року в розмірі 1 945 471 (один мільйон дев`ятсот сорок п`ять тисяч чотириста сімдесят одну ) грн., 48 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», витрати по сплаті судового збору по 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.,00 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2021 року.

Суддя: Ю.В. Тополева