ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 2-3770/05

провадження № 22-ц/4809/1506/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря - Діманової Н. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Кропивницький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року у складі судді Кулінка Л. Д. і

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність начальника Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Кропивницький ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро)) Павловського О. С. та просила визнати дії з виконання виконавчого провадження № 40487640 неправомірними та поновити порушене право заявника, шляхом зобов`язання Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) врахувати надані дані стягувачем та здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у даному виконавчому провадженні.

Скарга мотивована тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 14 червня 2005 року і продовжуючи до досягнення повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Кропивницькому ВДВС КРКО ПСМУЮ (м. Дніпро) з 01.08.2005.

В провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходилась цивільна справа № 404/6898/18, номер провадження 2/404/3440/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за результатами розгляду якої рішенням від 24.09.2020 в позові відмовлено.

Відповідно до інформації зазначеної в позові у вказаній справі боржником, останній отримує в Україні середньомісячну заробітну плату в розмірі 4000-5000 грн.

Кіровським районним судом м. Кіровограда було задоволено клопотання та видано ОСОБА_1 довідку Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка необхідна була для долучення до матеріалів виконавчого провадження.

В подальшому, скаржник звернулась з клопотанням до старшого державного виконавця Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Дмитренка В.О. в якому просила долучити до матеріалів виконавчого провадження № 40487640 копію зазначеної довідки та визначити суму заборгованості зі сплати аліментів виходячи з розміру реального доходу боржника у виконавчому провадженні № 40487640.

31 травня 2021 року скаржником отримано відповідь від начальника Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Олександра Павловського, згідно якої запропоновано звернутись до компетентного органу іноземної держави, де проживає боржник із клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів.

ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця та прийняте рішення неправомірними, оскільки скаржником долучено до матеріалів виконавчого провадження документ, що відображає наявність у боржника доходу, який дозволяє йому певну кількість часу проживати за кордоном, у зв`язку з чим звернулась до суду зі скаргою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 ні до поданої скарги, ні в судовому засіданні суду першої інстанції не надано належних доказів, того, що боржник офіційно працевлаштований за кордоном, або отримує там дохід, не надано також підтвердження звернення стягувача до компетентного органу (суду) іноземної держави, де проживає боржник з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів.

Водночас, не виконання самим стягувачем прямого обов`язку передбаченого Інструкцією «Про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання», при дотриманні державним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження» не може розцінюватись як підстава визнання дій державного виконавця неправомірними, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на дії, рішення та бездіяльність начальника Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Павловського О. С.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також прав та охоронюваних законом інтересів боржника.

ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що вони не відповідають обставинам справи, адже до матеріалів виконавчого провадження долучено документ, що відображає наявність у ОСОБА_2 доходу, який дозволяв йому певну кількість часу проживати за кордоном.

Заявник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197св18), постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815св19), від 11 березня 2020 року у справі № 572/2303/19 (провадження № 61-407св20) та не надано відповідну оцінку при винесенні оскаржуваного рішення.

Від державного виконавця Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Дмитренко В. О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить в задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Від ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Голованов О. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, старший державний виконавець Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Опря Ю. О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, щорішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 14 червня 2005 року і продовжуючи до досягнення повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в сумі 51,00 грн державного мита.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Кропивницькому ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро).

23.04.2007 державним виконавцем керуючись статтею 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам, стягувачу до відома, боржнику для належного виконання.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 18.08.2015 накладено арешт на все майно ОСОБА_2 .

Станом на 01.05.2015 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 50021,81 грн.

З метою з`ясування майнового стану боржника, державним виконавцем неодноразово здійснювались запити до реєструючих органів.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ від 24.06.2021 не має зареєстрованого права власності на рухоме майно, згідно відповіді Державної фіскальної служби від 24.06.2021 боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває, згідно відповіді Пенсійного фонду України від 24.06.2021 боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує, згідно відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону № 106657497 від 24.06.2021, за вказаними параметрами, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.04.2007 по 24.06.2021 року в Державній прикордонній службі України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Оскільки станом на 01.09.2018 ОСОБА_2 мав заборгованість за сплати аліментів в сумі 89730,75 грн, державним виконавцем на виконання вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (постанова від 03.03.2018); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (постанова від 03.03.2018); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (постанова від 03.03.2018); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (постанова від 03.03.2018).

Станом на 01.07.2021 заборгованість сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанціями про перерахування аліментів, заявами та розписками стягувача, що містяться в матеріалах виконавчого провадження.

Оскільки у боржника станом на 01.07.2021 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, державним виконавцем на виконання вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови від 17.09.2018 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про припинення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про припинення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

За довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на № 404/6898/18/12086/2020 від 27.02.2020 ОСОБА_2 перетинав державний кордон України починаючи з 06.01.2018 по 24.01.2020.

ОСОБА_1 звернулась з клопотанням до старшого державного виконавця Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Дмитренка В.О., якому просила долучити до матеріалів виконавчого провадження № 40487640 копію довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриману Кіровським районним судом міста Кіровограда 16 березня 2020 року вх. № 10380, визначити суму заборгованості зі сплати аліментів виходячи з розміру реального доходу боржника у виконавчому провадженні № 40487640.

Начальником Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30.04.2021 року направлено на адресу стягувача відповідь щодо розгляду вищевказаного клопотання, відповідно до якої стягувачу запропоновано в порядку визначеному наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про виконання рішення в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» до компетентного органу (суду) іноземної держави де проживає боржник з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом частини першої статті 71 ЗУ № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (далі - СК України) (частина третя статті 71 ЗУ № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною другою статті 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Згідно ч. 4 Розділу XVI Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень»від 02.04.2012 № 512/5 - розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 14 червня 2005 року і продовжуючи до досягнення повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

23.04.2007 державним виконавцем на виконання зазначеного рішення винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 28).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 18.08.2015 накладено арешт на все майно ОСОБА_2 (а. с. 35).

Станом на 01.05.2015 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 50021,81 грн (а. с. 39-41).

З метою з`ясування майнового стану боржника, державним виконавцем неодноразово здійснювались запити до реєструючих органів (а. с. 42, 55, 66,).

Так, згідно наданих відповідей за ОСОБА_2 не має зареєстрованого права власності на рухоме майно, на обліку в органах ДФС не перебуває, не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує, а дані щодо перетину боржником державного кордону в період з 23.04.2007 по 24.06.2021 відсутні (а. с. 43-45, 48-50).

Оскільки, станом на 01.09.2018 ОСОБА_2 мав заборгованість за сплати аліментів в сумі 89730,75 грн, державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 03.03.2018 (а. с. 65); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.03.2018 (а. с. 59); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (постанова від 03.03.2018 від (а. с. 63); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 03.03.2018 (а. с. 61).

Станом на 01.07.2021 заборгованість сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанціями про перерахування аліментів, заявами та розписками стягувача, що містяться в матеріалах виконавчого провадження (а. с. 75-89, 104-105, 110-112, 114, 116-117, 119, 121,124-130).

Оскільки, у боржника станом на 01.07.2021 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, державним виконавцем винесено постанови від 17.09.2018 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а. с. 98-99); про припинення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а. с. 96); про припинення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а. с. 194); про припинення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а. с. 101-102)

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на № 404/6898/18/12086/2020 від 27.02.2020 ОСОБА_2 перетинав державний кордон України починаючи з 06.01.2018 по 24.01.2020 (а. с. 145).

ОСОБА_1 звернулась з клопотанням до старшого державного виконавця Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) Дмитренка В. О. якому просила долучити до матеріалів виконавчого провадження № 40487640 копію довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, отриману Кіровським районним судом м. Кіровограда 16 березня 2020 року вх. № 10380, визначити суму заборгованості зі сплати аліментів виходячи з розміру реального доходу боржника у виконавчому провадженні № 40487640 (а. с. 142-144).

Начальником Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) 30.04.2021 направлено на адресу стягувача відповідь щодо розгляду вищевказаного клопотання, відповідно до якої стягувачу запропоновано в порядку визначеному наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про виконання рішення в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» звернутись до компетентного органу (суду) іноземної держави де проживає боржник з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів (а. с. 146).

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначала, що довідка Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на № 404/6898/18/12086/2020 від 27.02.2020 є документом, що відображає наявність у боржника доходу, який дозволяє йому певну кількість часу проживати за кордоном, у зв`язку з чим звернулась до суду зі скаргою.

Разом з тим, з вказаної довідки не вбачається джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, а тому в державного виконавця були відсутні підстави для здійснення перерахунку, а наявність даних про те, що ОСОБА_2 з 06.01.2018 по 24.01.2020 перетинав кордон України не є достатньою підставою для здійснення перерахунку розміру стягуваних аліментів.

Оскільки, згідно даних матеріалів виконавчого провадження боржник офіційно не працевлаштований, пенсію чи будь-які інші доходи не отримує, при обчисленні заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , державним виконавцем дотримано приписи норми ЗУ «Про виконавче провадження» та статті 195 Сімейного кодексу України.

Крім того, у відповіді начальника Кропивницького ВДВС КРКО ПСМУМЮ (м. Дніпро) від 30.04.2021 обґрунтовано роз`яснено право стягувача в порядку визначеному Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про виконання рішення в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» від 15.09.2017 № 2904/5 звернутись до компетентного органу (суду) іноземної держави де проживає боржник з клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення суду України про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що надана ОСОБА_1 довідка Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на № 404/6898/18/12086/2020 від 27.02.2020 не містить даних, щодо джерела та розміру доходів боржника, отриманих за кордоном, а інших належних доказів, того що боржник офіційно працевлаштований за кордоном, або отримує там дохід, матеріали справи не містять, відсутні підстави вважати, що державним виконавцем було порушено приписи ЗУ «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

З огляду викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку доказам, які містяться матеріалах справи, а тому безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що до стягувачем до матеріалів виконавчого провадження долучено документ, що відображає наявність у ОСОБА_2 доходу, який дозволяв йому певну кількість часу проживати за кордоном.

Суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197св18), постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815св19), від 11 березня 2020 року у справі № 572/2303/19 (провадження № 61-407св20), адже наведені рішення ухвалені у справах, обставини яких є відмінним від обставин, встановлених у справі, що переглядається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.10.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник