ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3952/21 Справа № 210/605/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1 ,

позивач- Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року про заміну стягувача, постановлену суддею Літвіненко Н.А. у м.Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі №210/605/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про дострокове розірвання стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року заява ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження по справі №210/605/15-ц задоволена.

Замінено стягувача під час виконання рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року по справі №210/605/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008р. у сумі 50 950, 13 доларів США, що в еквіваленті становить 804 607,00 грн. (вісімсот чотири тисячі шістсот сім гривень 00 копійок), з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, яка постановлена з неправильним застосуванням та порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування з ухваленням нового рішення, яким заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення.

При цьому скаржник зазначає, що договір про відступлення права вимоги за №27-03/19/1 від 27.03.2019 за кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008 укладено із порушенням вимог чинного законодавства. Зазначає, що згідно з виконавчих листів від 06.08.2015, які є в матеріалах справи №210/605/15-ц боржниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , стягувачем є АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Вказує, що Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 у справі №15/53 дійшов висновку, що питання заміни сторони виконавчого провадження - стягувача тощо, допускається лише у незакінченому виконавчому провадженні. Боржник зазначає, що заявником ОСОБА_1 до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не надано доказів того, що відносно боржників взагалі було відкрито виконавче провадження та що виконавче провадження не закінчено, а також не додано відомостей, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не збіг, станом на день подання заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

Скаржник зазначає, що строк пред`явлення виконавчих листів встановлено до 13 листопада 2016 року, в той час, як виконавче провадження №62629813 було відкрито 22.07.2020 за заявою ОСОБА_1 вже після винесення Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області оскаржуваної ухвали.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що матеріали справи не містять копії договору за яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив своє право вимоги за кредитним договором іншому кредитору ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», на який у заяві посилається ОСОБА_1 , отже відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно є законним правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінанс груп».

Скаржник зазначає, що посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 22.03.2019 надав заяву про надання своєї згоди та не заперечував проти відступлення права вимоги, не може бути взято до уваги, оскільки така згода надавалась виключно на користь саме акредитованої в АТ «Райффайзен Банк Аваль» фінансової установи, якою заявниця не є.

Скаржник вказує, що на момент подання ОСОБА_1 заяви, у суду першої інстанції не було підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні його правонаступником, а тому в задоволенні заяви необхідно було відмовити через необґрунтованість.

Окрім того, скаржник наголошує на тому, що фізична особа ОСОБА_1 не може бути стороною валютного кредитного договору, оскільки вона не є юридичною особою, не включена до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідної діяльності, зокрема щодо фінансових послуг та операцій, відтак договір про відступлення права вимоги від 27.03.2019 заявнику ОСОБА_1 підлягає визнанню таким, що є нікчемним.

ОСОБА_2 , посилаючись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, вказує на те, що фізична особа, у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа. Такого правового висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 , не погоджується із доводами скаржника, вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, такою, що підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу такою, що підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, заявник вказує, що відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги, ТОВ ФК «Укрфінанс груп» передало, а ОСОБА_1 прийняла право вимоги, що належить первісному кредитору, ОСОБА_1 сплатила ціну права вимоги, тим самим ставши кредитором за договором та одержала право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань. Зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

У відповіді на відзив ОСОБА_1 , скаржник ОСОБА_2 просить ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року скасувати, заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення.

У поясненнях ОСОБА_1 не погоджується із доводами викладеними ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та відповіді на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, такою, що підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу такою, що підлягає залишенню без задоволення. Зазначає, що суд першої інстанції, оцінивши встановлені обставини, дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Глазунову А.М., яка у повному обсязі підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника заявника ОСОБА_1 адвоката Колесніченко І.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 з викладених у відзиві на скаргу та поясненнях підстав, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги і відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 серпня 2015 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про дострокове розірвання стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та його поручителя - ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008 р. у сумі 50 950,13 доларів США, що становить в еквіваленті 804 607,00 гривень та судовий збір в сумі 1827 грн. 00 коп. з кожного.

На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист від 18 листопада 2015 року.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив своє право вимоги за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008 р. іншому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

При цьому, 22 березня 2019 року ОСОБА_2 надав заяву про надання своєї згоди та не заперечував проти відступлення права вимоги за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008р. посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П. та зареєстрованої в реєстрі за №572.

27 березня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір відступлення права вимоги №27-03/19/1, відповідно до якого новим кредитором є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, виходив з того, що оскільки відповідно до укладеного про відступлення прав вимоги договору, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» передало, а ОСОБА_1 прийняла право вимоги, що належать первісному кредитору, ОСОБА_1 сплатила ціну права вимоги, тим самим ставши кредитором за кредитним договором одержала право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань, тому дана обставина є підставою для задоволення заяви.

Колегія суддів частково погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що:

«оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України). Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73)».

У пунктах 6.20.-6.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року по справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зазначено, що:

«якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми.

У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису».

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що первісний стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив своє право вимоги за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008 р. іншому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

Також, матеріалами справи підтверджено, що 27 березня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір відступлення права вимоги №27-03/19/1, відповідно до якого новим кредитором є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Кредитор відступає плату новому кредитору належні йому права вимоги за Кредитним договором, а Новий кредитор замінює Кредитора як сторону кредитора у Кредитному Договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. При цьому, Новий кредитор набуватиме статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з правом вимоги.

Відповідно до п.2.2 Договору в дату відступлення прав вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за Кредитним договором.

При цьому, відповідно до п.1.1. Договору «Дата відступлення прав вимоги» - дата повного виконання Новим кредитором обов`язку сплати Кредитору вартість прав вимоги в розмірі та порядку відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна вартість прав вимоги за Договором становить 1300 грн., яку Новий кредитор сплачує на реквізити, зазначені у п.3.2 Договору.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 було повністю сплачено вартість права вимоги та інші платежі за домовленістю сторін, що підтверджено відповідними квитанціями від 27 березня 2019 року наявними в матеріалах справи (а.с.163, 164).

У правовій позиції, викладеній у постанові Великої палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №909/968/16, зроблено висновок: « п.50, як вбачається зі змісту ст.512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

П.51 з аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити висновок, щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до ст.2 цього Кодексу учасниками цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа».

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» було укладено саме договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу, тому твердження скаржника про те, що договір про відступлення права вимоги від 27.03.2019 заявнику ОСОБА_1 підлягає визнанню таким, що є нікчемним, оскільки фізична особа ОСОБА_1 не може бути стороною валютного кредитного договору, оскільки вона не є юридичною особою, не включена до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідної діяльності, зокрема щодо фінансових послуг та операцій, колегія суддів вважає необґрунтованими, так, як зазначалось вище учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Окремо слід зазначити, що Договір про відступлення права вимоги не був визнаний недійним.

ОСОБА_5 , уклавши з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» Договір відступлення права вимоги №27-03/19/1 за кредитним Договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008 р. та повністю сплативши вартість права вимоги та інші платежі за домовленістю сторін набула статусу Нового кредитора за цим кредитним Договором, тобто із солідарного боржника стала новим стягувачем, тому її вимогу щодо заміні солідарного боржника за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008р. - поручителя ОСОБА_3 на стягувача ОСОБА_1 , колегія суддів вважає зайвою, такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене вище колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу, задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині заміни солідарного боржника за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008р. - поручителя ОСОБА_3 на стягувача ОСОБА_1 , скасувати, відмовивши заявнику в задоволенні цих вимог, в іншій частині судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги законних і обгрунтованих висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в частині задоволення її заяви щодо заміни солідарного боржника за Кредитним договором №014/3660/151875/74 від 15.09.2008р. - поручителя ОСОБА_3 на стягувача ОСОБА_1 .

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: