Справа № 740/1571/21
Провадження № 2/740/736/21

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Пулинець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом Ніжинської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Симоненко Олени Анатоліївни, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Анікеєва Дінара Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глущенко Ірина Юріївна, про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та зобов`язання знести самочинне будівництво,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Симоненко Олени Анатоліївни, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Анікеєва Дінара Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глущенко Ірина Юріївна, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40549142 від 15.02.2021 року;

визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.02.2021 року № 134 та від 29.03.2021 року №681;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 56747155 від 22.02.2021 року та за № 57353969 від 29.03.2021 року;

зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явивились.

Від представника позивача Копилової Є. надійшла заява про відкладення судового розгляду, у зв`язку з неможливістю її явки в судове засідання. Оскільки представником позивача не надано суду відповідних документальних підтверджень поважності причин неявки в судове засідання, позивач є юридичною особою і міг уповноважити іншого працівника на представництво інтересів в суді, проте цього не зробив, суд розцінює таку позицію позивача, як затягування процесу розгляду справи, а тому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача.

Від представника відповідача адвоката Васюка Д.Г. надійшло клопотання про закриття провадження у справі зважаючи, що вимоги заявлені позивачем підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник в ході здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 при виконанні договору оренди землі, укладеного з позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

У пунктах 29-30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 р. у справі № 522/14890/16-ц зазначено, що судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 р. у справі № 910/8729/18 зазначено, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін. З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх, як власника, прав на користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :04:022:0067.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.03.2002 року № 153 підприємцю ОСОБА_1 було надано в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку площею 45 м2 по АДРЕСА_1 для встановлення павільйону по продажу промислових товарів терміном на 3 роки. З 24.11.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :04:022:0067) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Договір оренди вищевказаної земельної ділянки між Ніжинською міською радою та ФОП ОСОБА_1 неодноразово поновлювався і діяв до 2020 року.

Як вбачається з технічної документації та Акту № 135 Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації (а.с. 237-247) на виділеній в оренду земельній ділянці, згідно з її цільовим призначенням, підприємцем ОСОБА_1 було побудовано павільйон по продажу промислових товарів, який в подальшому був зареєстрований як нерухоме майно і з приводу якого позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, фактично спір виник між юридичною особою та фізичною особою підприємцем з приводу права власності на нерухоме майно, яке використовувалось ФОП при здійсненні підприємницької діяльності.

Крім того, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду в межах справи № 823/2042/16 від 04 вересня 2018 року спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін.

Враховуючи, що позивачем у даній справі є юридична особа, відповідачі фізичні особи підприємці, а спір випливає із здійснення господарської діяльності, тому суд вважає, що зазначений спір має розглядатись саме в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а отже клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір повертається у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), отже позивачу слід повернути сплачений судовий збір в сумі 9080 гривні.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Ніжинської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Симоненко Олени Анатоліївни, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Анікеєва Дінара Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глущенко Ірина Юріївна, про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та зобов`язання знести самочинне будівництво, закрити.

Роз`яснити, що вимоги позивача підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Повернути Ніжинській міській раді Чернігівської області з державного бюджету судовий збір у розмірі 9080 (дев`ять тисяч вісімдесят) гривень, сплачений за подання позову до суду згідно з платіжним дорученням від 16 березня 2021 року № 12.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ніжинський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя В.Г. Пантелієнко