Справа № 621/2057/21
Провадження № 2/621/923/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя ВельможнаІ.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

13.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу виданого Зміївським районним судом Харківської області з ј частини заробітку (доходу) до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу, виданого Зміївським районним судом Харківської області з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Позивач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак зазначає, що оскільки він офіційно не працевлаштований сума аліментів, яка піддягає стягненню з нього на користь відповідача по справі обчислюється з середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості та становить 2 500 грн., що є повним прожитковим мінімумом для дитини віком від 6 до 18 років. Посилався на те, що повинен забезпечувати себе, крім того, має на утриманні батьків похилого віку, який хворіє. Вважав, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, а тому справедливим буде стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.09.2021.

27.08.2021 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого, відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В позовній заяві позивач фактично простить змінити спосіб стягнення аліментів та зменшити їх розмір. В обґрунтування позовних вимог позивач не надає доказів на підтвердження своїх доводів, а лише посилається на норми закону та зазначає, що офіційно не працює та в зв`язку з несплатою аліментів може бути позбавлений права керування транспортним засобом, може бути накладено арешт на його майно. Позивач є здоровою та працездатною людиною, не має інших дітей і нікому іншому аліменти не сплачує, а від так має можливість сплачувати аліменти в розмірі присудженому, відповідно до наказу Зміївського районного суду Харківської області.

28.09.2021 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача до 13.10.2021

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також зазначив, що має на утриманні хворого батька, а сума стягнута з нього на підставі судового наказу є завеликою для нього.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених відзиві на позов.

Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позов, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дочка проживає разом відповідачем по справі.

16 квітня 2021 року Зміївським районним судом Харківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 лютого 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с. 7)

Відповідно до відомостей наданих Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області № 1452 від 17.06.2021, ОСОБА_1 , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_4 , 1954 року народження - батько та ОСОБА_5 , 1957 року народження - мати (а.с. 6).

З копії трудової книжки виданої на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , вбачається що 04.04.2018 ОСОБА_1 звільнений з посади слюсаря з ремонту автомобілів ТОВ «СТ Сервіс» відповідно до п.1 ст. 36 КЗпПУ, за угодою сторін (а.с. 11).

Відповідно до копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4801 від 07.09.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні в відділені інтенсивної терапії в період з 24.08.2020 по 07.09.2020, з діагнозом гострий інфаркт міокарду з зубцем передньої стінки лівого шлуночка, стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, ІІ ступінь. Гіпертрофічна кардіоміопатія без обструкції вихідного тракту лівого шлуночка (а.с. 39).

Відповідно до копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5056 від 16.09.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 07.09.2020 по 16.09.2020, з діагнозом ІХС: з зубцем передньої стінки інфаркт міокарду лівого шлуночка, стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, ІІ ступінь, ризик 4 (а.с. 40).

Відповідно до частини 1 статті 193 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 (справа № 6-143цс13) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Сімейним Кодексом України допускається визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України). 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є твердою грошовою сумою, оскільки прожитковий мінімум установлюється у відповідному розмірі та змінюється на протязі року, згідно ЗУ "Про Державний бюджет України".

За змістом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способами утримання дитини є стягнення у частці від доходу матері чи батька або у твердій грошовій сумі. При цьому право на зміну способу утримання дитини належить лише одержувачу аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він офіційно не працевлаштований та має на утриманні хворого батька, а оскільки він офіційно не працевлаштований, то ј частина заробітку відраховується від середнього заробітку для місцевості в якій він проживає та становить 2 500 гривень, що є завеликою для нього сумою аліментів.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо утримання хворого батька, оскільки такі доводи належними та допустимими доказами не підтверджені.

Так, судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05 лютого 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття видано Зміївським районним судом Харківської області 16 квітня 2021 року, тоді як виписки щодо стану здоров`я батька надані позивачем датовані вереснем 2020 року.

Позивач звертається в даному випадку до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду (судовим наказом) від 16.04.2021, та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (що є твердою грошовою сумою та є фактично зміною способу стягнення аліментів) до досягнення нею повноліття, однак у відповідності до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу цієї норми права необхідно зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною та незалежною ї від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, відомостей про його погіршення, а посилання позивача на те, що він офіційно не працевлаштований, суд до уваги не бере, оскільки неофіційне працевлаштування особи, не звільняє її від обов`язку сплачувати аліменти.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2018 року по справі № 355/511/17.

Суд на підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, приходить до висновку, про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини з позивача на користь відповідача за судовим наказом виданим Зміївським районним судом Харківської області, а відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . У разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 274, ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено - 18.10.2021

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий: