Справа № 738/1518/20
№ провадження 2/738/51/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,

представника позивача - Кавурка М.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А H О В И В:

У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 березня 2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився до 25000,00 гривень. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором від 02 березня 2011 року у сумі 48264,74 грн, в тому числі: 31237,67 грн - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту), 10764,55 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, 6262,53 грн - нарахована пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

15 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, зазначає про те, що між нею та позивачем 02 березня 2011 року дійсно був укладений кредитний договір, проте у період з 21 грудня 2018 року по 03 січня 2019 року невідомі особи заблокували її мобільний номер телефону, на який надходила інформація стосовно руху коштів на її картці, та незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 38000,00 грн, в зв`язку з чим 04 січня 2019 року нею було подано до Менського відділу поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої цього ж дня були внесені відомості до ЄРДР за №0000019, досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває. Відповідач наголошує на тому, що до моменту отримання копії позовної заяви та ухвали суду взагалі не була обізнана про наявність заборгованості по кредитному договору, оскільки про незаконне заволодіння сторонніми особами грошовими коштами, які були розміщені на її кредитній карті, повідомляла місцеве відділення АТ КБ «ПриватБанк», крім того, з боку позивача будь-яких заходів до неї стосовно досудового врегулювання спору не здійснювались, а тому вважає, що позивачем не доведено підстави, які б надавали йому право на звернення до суду з вимогами про стягнення з неї заборгованості по вказаному кредитному договору.

30 грудня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній заперечував проти відзиву, посилаючись на те, що доказами у справі у вигляді копії кредитного договору, паспорту відповідача, розрахунком заборгованості випискою по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування підтверджується факт укладення 02 березня 2011 року кредитного договору з відповідачем та наявність невиконаних зобов`язань. Зокрема, випискою по рахунку підтверджується той факт, що відповідач ОСОБА_1 до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що остання знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. Твердження відповідача про її необізнаність про наявність заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, оскільки обов`язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту визначено Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, укладеного з відповідачем. Положеннями Постанови Національного Банку України №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», п.14.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.2.1.1.9.5, п.2.1.1.9.10 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що держатель карти, зокрема, у випадку виникнення ризику несанкціонованого використання Картки /ПІНа/ постійного пароля/ одноразових паролів зобов`язаний негайно звернутися в Банк по телефону 3700 або звернутися в банк для блокування картки, при цьому Держатель картки несе відповідальність за всі операції з карткою вчиненні по дату отримання Банком повідомлення від Клієнта про втрату Картки. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звернулася до банку у передбачений договором строк для оскарження операцій, здійснених за допомогою карти, або з вимогою про блокування картки, а тому позивач вважає, що заперечення відповідача є необґрунтованими. Зазначає, що відповідачем не надано жодної актуальної інформації стосовно кримінального провадження по факту незаконного заволодіння сторонніми особами грошовими коштами, розміщеними на картці відповідача, до того ж вказує про наявність у відповідача права на відшкодування з винних осіб у вказаному кримінальному провадженні, завданої йому шкоди. Що стосується посилання відповідача про те, що стосовно неї позивачем не проводились заходи досудового врегулювання спору, то звертає увагу на те, що законом не передбачено їх обов`язковість для спірних правідносин.

11 січня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 березня 2011 року в розмірі 42002,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) - 31237,67 грн та за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України - 10764,55 грн, та стягнути понесені судові витрати.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався як за клопотанням відповідача ОСОБА_1 та її представника, так і за клопотанням представника позивача, останній раз на 15 квітня 2021 року.

Представник позивача в судому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вказана у позові заборгованість виникла не з її вини, оскільки у період з 21 грудня 2018 року по 03 січня 2019 року внаслідок несанкціонованого втручання сторонніх осіб з її карткового рахунку зникли грошові кошти в розмірі 38000,00 грн, невідомими особами було заблоковано сім карту її мобільного телефону, на номер якої надходила інформація про здійснення операцій з грошима, розміщеними на картці, а тому про їх зникнення дізналась лише через значний проміжок часу та відразу ж повідомила керівника Менського відділення ПриватБанку Бондаренко Н.І. , а потім звернулась з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення до Менського відділу поліції.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні, 09 лютого 2021 року, підтримав відзив та викладені в ньому обставини, просив в задоволенні позову відмовити. В судове засідання 15 квітня 2021 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у зв`язку з хворобою, у телефонному режимі повідомив, що не заперечує про закінчення розгляду справи без його участі.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи без участі її представника.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка ОСОБА_2 , дослiдивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 02 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (арк.с. 47, 49), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (арк.с.15).

В анкеті заяві зазначено, що відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка Універсальна», а також зазначено про те, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, зобов`язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з його змінами на сайті Приватбанку.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем, окрім, кредитного договору, надано також копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, розрахунки заборгованості за кредитним договором б/н від 02 березня 2011 року станом на 31 травня 2015 року, станом на 30 вересня 2019 року, станом на 11 жовтня 2020 року, довідки про відкриття карткових рахунків, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, виписки за кредитним договором відповідача станом на 12 жовтня 2020 року та станом на 29 березня 2021 року.

Так, зокрема, згідно з довідкою Банку між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття - 02 березня 2011 року, термін дії - 11/14; № НОМЕР_2 , дата відкриття - 24 березня 2015 року, термін дії - 08/17; № НОМЕР_3 , дата відкриття - 13 жовтня 2017 року, термін дії - 07/21; № НОМЕР_4 , дата відкриття - 18 січня 2019 року, термін дії - 10/22 (арк.с.14).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що старт карткового рахунку за кредитним договором по картці № НОМЕР_1 відбувся 02 березня 2011 року, кредитний ліміт по даній картці становить 5900,00 грн, в подальшому позивачем у період з 02 березня 2011 року по 30 червня 2019 року відповідачу було проведено операції щодо зміни умов кредитування та обслуговування її кредитної картки шляхом збільшення та зменшення кредитного ліміту.

ОСОБА_1 з 03.03.2011 користувалася кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі, що підтверджується відомостями, які містяться у виписці за кредитним договором №б/н станом на 11 жовтня 2020 року (арк.с. 50).

Встановлено, що починаючи з 22 грудня 2018 року з рахунку ОСОБА_1 зафіксовано зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт користування наданими позивачем кредитними коштами, однак заперечує факт здійснення нею банківських операцій у період з 22 по 23 грудня 2018 року, посилаючись на те, що мало місце несанкціоноване втручання сторонніх осіб.

Так, з виписки за договором № б/н станом на 12 жовтня 2020 року, вбачається, що в період з 22 по 23 грудня 2018 року з карткового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , здійснювались операції з переказу грошових коштів: 22.12.2018-23.12.2018 в розмірі 3904,14 грн; 22.12.2018-23.12.2018 у розмірі 3933,57 грн; 23.12.2018 у розмірі 3933,57 грн; 23.12.2018 у розмірі 3933,57 грн; 23.12.2018 у розмірі 7039,02 грн; 23.12.2018 відбулося оформлення послуги «Миттєва розстрочка», на карту були зараховані грошові кошти у розмірі 17500 гривень, за рахунок яких відбулося часткове погашення заборгованості за кредитом, непогашеною залишилася сума заборгованості 4262,87 грн.. Повернення коштів за послугою «Миттєва розстрочка» було поділено на декілька щомісячних платежів у сумі 2347,80 грн. 08.02.2021 відбулося поповнення відповідачем карти готівкою на суму 550 грн (а.с. 50-58).

За повідомленням позивача від 31.03.2021 №725074-ВБ 22.12.2018-23.12.2018 року з карти № НОМЕР_5 відбулося перерахування коштів на карту Альфа-банку № НОМЕР_6 .

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона є керівником Менського відділення Чернігівського РУ АТ КБ «Приватбанк», точної дати не пам`ятає, приблизно у січні 2019 року до відділення банку зверталася відповідач з приводу незгоди з банківськими операціями на її банківському рахунку, їй була надана виписка за договором та було рекомендовано звернутися до правоохоронних органів, звернення було в усній формі, відділення банку не приймає письмових заяв, чи зверталася вона з цього приводу з письмовою заявою за юридичною адресою банку їй невідомо.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 04 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до Менського ВП ГУГП в Чернігівської області з письмовою заявою про те, що в період часу з 21 грудня 2018 року по 03 січня 2019 року за невідомих обставин з рахунку її банківської картки ПриватБанку зникли грошові кошти на загальну суму 38000 грн. На підставі заяви ОСОБА_1 04 січня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, розпочато досудове розслідування (арк.с.84).

08 січня 2020 року слідчим СВ Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Стельмахом І.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04 січня 2019 року за №0000019 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України (арк.с.149).

Особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, органом досудового розслідування не встановлена.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлена відповідальність суб`єктів переказу, а також визначений загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до ст. 1 цього Закону електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ (пункт 1.14); платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (пункт 1.27).

Відповідно до положень ст. 14 цього Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 14.16).

Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми.

Відповідно до пунктів 7, 8 та 9 . 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року N 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На власника карти покладено обов`язок не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використання ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу.

Відповідач, виявивши безпідставне списання коштів з банківського рахунку, не повідомила про цей факт письмово позивача, здійснила заміну карти на нову та 08.02.2019 поповнила карту готівкою у Менському відділенні банку на суму 550 грн.

Постанова про закриття кримінального провадження відповідачем не оскаржувалася, протягом строку досудового розслідування ОСОБА_1 не цікавилася ходом розслідування кримінального провадження, про що повідомила в судовому засіданні.

За таких обставин та враховуючи те, що операції з переказу коштів 22 та 23 грудня 2018 року були здійснені в мережі Інтернет з використанням реквізитів платіжної картки, які відомі тільки власнику картки, відповідальність за здійснення платіжних операцій несе власник картки.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою вказаної статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача, окрім заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом), також заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлені за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».

Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 10764,55 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, порядок їх нарахування обґрунтував посиланням на п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які почали діяти з 01 березня 2019 року, тобто після укладення з відповідачем кредитного договору, які не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного між сторонами, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення простроченого тіла кредиту.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 02 березня 2011 року, яка станом на 11 жовтня 2020 року складає 31237,67 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), та не знаходить законних підстав для стягнення з відповідача відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України.

З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1563,26 грн. в порядку розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись статтями 509, 526, 530, 612, 1049, 1054 ЦК України, статтями 2, 4 12, 13, 77-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», р/р - НОМЕР_7 , МФО №305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 березня 2011 року у розмірі 31237 (тридцять одна тисяча двісті тридцять сім) гривень 67 копійок (заборгованість за тілом кредиту станом на 11 жовтня 2020 року).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1563 (одну тисячу п`ятсот шістдесят три) гривні 26 копійок на повернення судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вулиця Грушевського, 1Д, місто Київ, індекс 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

Повний текст рішення виготовлений 19 квітня 2021 року.

Суддя Н.В.Волошина