Справа № 347/14/20
Провадження № 22-з/4808/85/21
Головуючий у 1 інстанції Драч Д.С.
Суддя-доповідач Горейко
18 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої Горейко М.Д.
суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.
секретаря Мельник О.В.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Косівської міської ради про визнання недійсними рішень сільської ради; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Павлюк Іван Іванович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації на нерухоме майно; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Косівської міської ради про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду від12 березня 2021 року,
09 січня 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання недійсними рішень сільської ради, в якому просила поновити їй строк на подання даного позову, прийняти позовну заяву до розгляду та ухвалити рішення, яким визнати недійсними:
- рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 ;
- рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (урочище «Подеревки»).
В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Павлюк І.І. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації на нерухоме майно, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 31 січня 2019 року, видане державним нотаріусом Верховинської районної державної нотаріальної контори Павлюком І.І. після смерті ОСОБА_4 , спадкова справа №55-2007, зареєстроване в реєстрі за №112, та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 за №30094087 від 31 січня 2019 року. За первісним позовом ОСОБА_3 просив застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.
25 червня 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в якому просила поновити їй строк на подання даної позовної заяви, прийняти позовну заяву до розгляду та ухвалити рішення, яким визнати недійсними:
- рішення Пістинської сільської ради від 31 травня 2012 року № 33 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна», яким вирішено оформити право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди (рік побудови 1989 р.) в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Пістинської сільської ради 02 серпня 2012 року, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м, житловою площею 11,2 кв.м значиться ОСОБА_1 .
Ухвалою Косівського районного суду від 15 вересня 2020 року позови об`єднані в одне провадження.
Ухвалою від 22 грудня 2020 року Косівський районний суд залучив до участі у справі в якості правонаступника первісного відповідача Пістинської сільської ради Косівського району - Косівську міську раду.
Рішенням Косівського районного суду від 12 березня 2021 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Визнано недійсними та скасовано:

- рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та щодо передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 ;

- рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ;

- рішення Пістинської сільської ради від 31 травня 2012 року №33 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна», яким вирішено оформити право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди (рік побудови 1989 р.) в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Пістинської сільської ради 02 серпня 2012 року, відповідно до якого власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м, житловою площею 11,2 кв.м значиться ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Павлюк І.І. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 3 218,40 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням судув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_2 , оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задоволено частково.

Рішення Косівського районного суду від 12 березня 2021 року в частині визнання недійсним та скасування рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (урочище «Подеревки») скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Косівської міської ради про визнання недійсним рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (урочище «Подеревки») відмовлено.

В решті рішення Косівського районного суду від 12 березня 2021 року залишено без змін.

04 жовтня 2021 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, мотивована тим, що відповідно до статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення. В свою чергу, Івано-Франківським апеляційним судом при оголошенні постанови не вирішено питання судових витрат. У зв`язку з наведеним представник заявника просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 понесених відповідачем витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Учасники справи в засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та день розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень частини 4 статті 270 ЦПК України суд ухвалив про розгляд заяви за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 13 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Проте, задовольнивши частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , скасувавши рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (урочище «Подеревки») і ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги ОСОБА_3 , апеляційний суд в резолютивній частині постанови не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Тому порушене заявником питання підлягає вирішенню у порядку, визначеному статтею 270 ЦПК України.

Частинами 1-3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Статтею 4 зазначеного Закону визначено розміри ставок судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень пункту 10 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовано статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за подання позовної заяви від 09 січня 2020 року ОСОБА_3 сплатила 1 536,80 грн судового збору, як за дві вимоги немайнового характеру по 768,40 грн за кожну (а.с. 1, 2 в т. 1), що узгоджується з положеннями частини 1, підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовна заява подана в суд за допомогою поштового зв`язку 30 грудня 2019 року.

За подання позовної заяви від 25 червня 2020 року ОСОБА_3 сплатила 1 681,60 грн, як за дві вимоги немайнового характеру по 840,80 грн за кожну (а.с. 31, 32 в т. 2). Разом з тим, враховуючи, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 серпня 2012 року, виданого ОСОБА_1 виконавчим комітетом Пістинської сільської ради, є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення Пістинської сільської ради від 31 травня 2012 року №33 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна», оплаті підлягав судовий збір в розмірі 840,80 грн як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Оскільки, переглядаючи рішення Косівського районного суду від 12 березня 2021 року, колегія судів дійшла висновку про скасування цього рішення в частині визнання недійсним та скасування рішення сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пістинської сільської ради від 14 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6015 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) та щодо передання у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6015 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (урочище «Подеревки») і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги ОСОБА_3 , то пропорційно до задоволених позовних вимог стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_3 підлягає 1 609,20 грн (768,40 + 840,80) витрат по сплаті судового збору за подання позовних заяв.

Також встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення Косівського районного суду від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 сплатив 3 648,60 грн судового збору (а.с. 168 в т. 2).

Враховуючи пропорційність задоволених апеляційних вимог, стягненню з позивачки на користь відповідача підлягає 1 152,60 грн (768,40 ? 150%) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Щодо вимоги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь відповідача понесених ним витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу та їх розміру ОСОБА_1 надав копію договору про надання юридичних послуг адвокатом №01 від 07 лютого 2020 року (а.с. 108 в т. 2), акт прийому передачі наданих послуг (юридичних послуг) адвокатом Семків М.Н. за договором №01 від 07 лютого 2020 року у справі №347/14/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (а.с. 109 в т. 2) та квитанцію до прибуткового касового ордера №19 від 20 листопада 2020 року (а.с. 107 в т. 2).

Відповідно до умов пунктів 1.1, 2.1 договору про надання юридичних послуг адвокатом №01 від 07 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Семківим М.Н. (а.с. 108 в т. 2), адвокат згідно цього договору зобов`язався надати довірителю правову, інформаційно-консультативну допомогу та представницькі функції з ведення справи в Косівському районному суді та представництва інтересів в інших організаціях, установах та підприємствах у зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 справа №347/14/20.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що вартість послуг за даним договором визначається відповідно до акту приймання передачі наданих послуг, підписаного сторонами.

Згідно з актом прийому передачі наданих послуг (юридичних послуг) адвокатом Семків М.Н. за договором №01 від 07 лютого 2020 року у справі №347/14/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (а.с. 109 в т. 2), адвокатом Семківим М.Н. на підставі договору про надання юридичних послуг адвокатом №01 від 07 лютого 2020 року надано наступні послуги: ознайомлення та вивчення з матеріалами позовної заяви, вартість послуги - 1 000 грн, кількість - 2; підготовка та складання відзиву на позовну заяву, вартість послуги - 1 000 грн, кількість - 2; адвокатський гонорар за вступ в справу, вартість послуги - 3 000 грн, кількість - 2; участь адвоката в судовому засіданні, вартість послуги - 1 000 грн одне судове засідання, кількість - 6. Загальна вартість наданих послуг згідно акту складає 16 000 грн.

Вказана сума сплачена ОСОБА_1 адвокату Семківу М.Н., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №19 від 20 листопада 2020 року (а.с. 107 в т.2).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що такі послуги як ознайомлення та вивчення матеріалів позовної заяви, підготовка та складання відзиву на позовну заяву та вступ адвоката у справу надавалися адвокатом двічі, як зазначено в акті прийому передачі наданих послуг від 20 листопада 2020 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за період з 07 лютого 2020 року (дата укладення договору про надання юридичних послуг адвокатом №01 від 07 лютого 2020 року) по 20 листопада 2020 року відбулося п`ять судових засідань з участю адвоката Семківа М.Н., що підтверджується протоколами судових засідань від 22 травня, 21 липня, 09 вересня, 15 вересня та 20 листопада 2020 року (а.с. 87, 103, 110-111 в т. 1, 68-69, 110-115 в т. 2), а не шість, як зазначено в акті.

Таким чином, з урахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності) та критерію розумності їхньої вартості, колегія суддів вважає обґрунтованою вартість наданих адвокатом Семківим М.Н. юридичних послуг на суму 10 000 грн (ознайомлення та вивчення матеріалів позовної заяви, вартість послуги - 1 000 грн, кількість - 1; підготовка та складання відзиву на позовну заяву, вартість послуги - 1 000 грн, кількість - 1; адвокатський гонорар за вступ в справу, вартість послуги - 3 000 грн, кількість - 1; участь адвоката в судовому засіданні, вартість послуги - 1 000 грн одне судове засідання, кількість - 5).

З урахуванням наведеного, принципу пропорційності розподілу судових витрат, визначеного частиною 2 статті 141 ЦПК України, та положень частини 13 статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає 3 333,33 грн понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору за подання позовних заяв в розмірі 1 609,20 грн, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 333,33 грн, що разом становить 4 485,93 грн судових витрат, то в силу частини 10 статті 141 ЦПК України, ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплачувати ОСОБА_3 1 609,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовних заяв, а з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 2 876,73 грн (4 485,93 - 1 609,20) судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Косівської міської ради про визнання недійсними рішень сільської ради; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Павлюк Іван Іванович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації на нерухоме майно; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Косівської міської ради про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду від 12 березня 2021 року додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 2 876,73 грн судових витрат.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта