СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20817/19

пр. № 2/759/536/21

25 лютого 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Проневич В.В. за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 97) про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію (Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації) зняти з реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником спірної квартири, в якій на даний час зареєстрована колишня невістка ОСОБА_3 , яка з 2012 року в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в ній не зберігає. За вказаною адресою зареєстрований син відповідача ОСОБА_5 , 2000 р.н. Оскільки відповідачка після розірвання шлюбу з сином позивача з 2001 року не є членом родини та з 2012 року в спірній квартирі не проживає, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 13.11.2019 відкрито провадження по справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресою місця реєстрації.

У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу були також направлені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроблено нею так і не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду пояснення по справі, в яких не заперечує проти задоволення вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . В частині зобов`язаня Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 заперечує, оскільки суд не може задовольнити позовну вимогу про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в данному випадку третя особа не має ні прав, ні обов`язків.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, її представника, свідків, письмові пояснення третьої особи, дослідивши у їх сукупності та співставленні надані суду докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 01.03.1999, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

15.08.2001 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.04.2008 року.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 08.07.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 08.11.2019 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про непроживання за місцем реєстрації складеного за участю мешканців зазначеного вище будинку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2012 року..

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , під присягою дав суду покази, що він є сином відповідачки, яка в спірній квартирі не проживає приблизно 10 років. В цій квартирі свідок проживає разом з бабусею, позивачкою по справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який доводиться позивачці сином, а відповідачці колишнім чоловіком, під присягою дав суду покази, що відповідачка добровільно залишила спірну квартиру, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, вселитись не намагалась. Відповідачка уклала безліч кредитних договорів, у зв`язку з чим до позивача, її сина та онука звертаються колектори.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , під присягою дала суду покази, що вона є сусідкою позивачки і дуже давно не бачила відповідачку в спірній квартирі.

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сукупністю належних і допустимих доказів доведено факт того, що гр. ОСОБА_3 у спірній квартирі дійсно не проживає більше року без поважних на те причин.

Оскільки позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовної вимоги про зобов`язаня Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 суд відмовляє, оскільки в данному випадку третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору,оскільки спору між ним щодо зняття відповідачки з реєстрації ще не виникло, а визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням передбачає і зняття її з реєстрації за вказаною адресою в силу відповідного закону.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем за подання позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , 1972 року народження ( АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовийзбір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А. Коваль