Провадження № 2/331/2341/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

04.08.2021 року ОСОБА_1 , як власник спірного жилого приміщення, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого просить визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 9 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви.

16 серпня 2021року, на виконання ухвали судді від 9.08..2021 року, до суду надійшла уточнена позовна заява, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , позиваючись до ОСОБА_2 , просить усунути перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою м. Запоріжжя 11.05.1998 р. (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 01.06.1998 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204), та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 22.03.2002 р. за р. №2-286 (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 30.05.2002 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204).

У зазначеній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично з початку 2000-х років постійно мешкає в Російській Федерації.

Відповідач участі в утриманні житла не приймає, не сплачує житлово-комунальні послуги, грошових коштів на сплату послуг не надає, а тому вона вимушена нести усі витрати самостійно.

В добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку не бажає, оскільки не має можливості для цього приїздити в Україну, а тому позивач бажає зняти його з реєстраційного обліку на підставі рішення суду.

У зв`язку із знаходженням відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, ОСОБА_1 не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на свій розсуд.

На підставі викладеного, просить суд: усунути перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та на його задоволенні наполягає. (а.с. 49)

Відповідач засобами поштового зв`язку надав суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. (а.с. 44)

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 9 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. (а.с. 14)

16 серпня 2021року, на виконання ухвали судді від 9.08..2021 року, до суду надійшла уточнена позовна заява. (а.с. 17-19)

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 21-22)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви позивача та її представника, відповідача, кожного в окремості, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою м. Запоріжжя 11.05.1998 р. (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 01.06.1998 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204), та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 22.03.2002 р. за р. №2-286 (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 30.05.2002 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204). (а.с. 6, 7)

У зазначеній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично з початку 2000-х років постійно мешкає в Російській Федерації. (а.с. 5)

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, ст. 383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1).

Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність: стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору - 454,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, ч.3 ст. 200 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) перешкоди у здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП : НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 01 жовтня 2021 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

23.09.2021 331/4285/21 2/331/2341/2021