РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/3052/20

Провадження № 22-ц/4815/657/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року, постановленого в складі судді Левчук В.В., дата виготовлення повного тексту судового рішення 12.02.2021, у справі №564/3052/20,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Просила суд стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованим не значиться) про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати частково, ухвалити рішення, яким стягнути з нього 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Покликається на те, що суд не врахував, що він є інвалідом другої групи з дитинства та отримує пенсію 1769 грн., а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони являються батьками неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися повністю не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про обов`язок відповідача утримувати свою малолітню дитину..

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, підлягаючих стягненню з відповідача на утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд необґрунтовано дійшов висновку про їх стягнення в розмірі 1500 грн щомісячно.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень . Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність : 1 січня 2021 року - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня 1934 гривні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом другої групи довічно, інвалід дитинства, відповідно до довідки МСЕК № 166248 від 02 листопада 2009 року та отримує пенсію у розмірі 1769 грн.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 18 Закону № 875 Х-ІІ передбачено, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Таким чином держава гарантує захист прав інвалідів на працю.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач, не надав належних та допустимих доказів, щодо неможливості працевлаштуватись чи заборону працювати у зв`язку з захворюванням.

На думку колегії суддів, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід встановити у розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує права дитини на достатній життєвий рівень, факт перебування дитини на утриманні позивача, вік дитини, стан здоров`я дитини, розмір доходу та матеріальне становище відповідача, який є інвалідом 2 групи, не працює, отримує пенсію, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, а так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб і самого відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру стягнутих судом аліментів з 1500 до 1200 грн. щомісячно і цей розмір не буде надмірним, таким, якого не в змозі буде сплачувати відповідач або таким, що порушуватиме права чи інтереси сторін або їх спільної дитини, із врахуванням обставин встановлених судом.

П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення змінити, зменшивши розмір стягуваних аліментів з 1500 грн. до 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: