Провадження № 2-о/201/10/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Державна Міграційна служба в особі Соборного районного відділу у місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16.11.2020р. надійшла заява ОСОБА_1 (заінтересована особа Соборний районний відділ у місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.11.2020р. заява була залишена без руху та заявниці надано строк для усунення недоліків (а.с.№ 21), копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 19.11.2020р. представник заявниці отримав 09.12.2020р. Недоліки були усунуті шляхом подачі уточненої заяви окремого провадження.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2020р. заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі (а.с. № 43).

В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці адвокат Павелко С.М. (діє за ордером від 02.11.2020р. а.с. № 10) посилався на те, що заявниця ОСОБА_1 (до реєстрації 27.04.1963р. шлюбу « ОСОБА_2 ») народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Заявниця має на руках лише паспорт громадянина СССР, виданим ВВС Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська 11.12.1080р., де місцем реєстрації зазначено АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 за все своє життя не виїжджала за територію України. Зараз виникли проблеми з отриманням паспорту громадянина України, втім факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. підтверджується тим, що вона перебувала на обліку в органах соціального захисту, отримує пенсію, а також підтверджується договорами добровільного страхування домашнього майна та довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 11.04.1996р. Представник заявниці, посилаючись на положення ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України та Закону України «Про громадянство України», просив встановити факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991р.

Судом з урахуванням положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України за власної ініціативи було зроблено запит від 08.06.2021р. до Центрального ВДРАЦС Управління ДР Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідь на який надійшла на е/пошту суду 27.09.2021р. (а.с. №102).

Представник заявниці адвокат Ліфлянчик С.І. (діє на підставі ордеру від 26.04.2021р. а.с.№ 65) на е/пошту суду 27.09.2021р. скерував заяву, в якій просив проводити розгляд справи 28.09.2021р. за його відсутності (а.с. № 101).

Представник заінтересованої особи Державна Міграційна служба в особі Соборного районного відділу у місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області Кабачек В.М. (діє на підставі довіреності від 15.02.2021р. а.с. № 104) у клопотанні від 28.09.2021р. просила прийняти рішення на розсуд суду (а.с. № 103).

Відповідно до положень ст. 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи 28.09.2021р. фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що заява підлягає задоволенню наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до частини 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Про правильність звернення до суду в порядку окремого провадження з заявами про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. йдеться і в постанові Верховного Суду від 30.04.2020р. у справі № 133/2348/17.

Судом встановлено, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (колишня УРСР), що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка після реєстрації шлюбу 27.04.1963р. з ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_5 (а.с. № 11, 12).

Страховими свідоцтвами про добровільне страхування домашнього майна від 15.02.1980р., від 06.02.1984р. та від 26.05.1985р. підтверджуються, що станом на 1980р., 1984р.-1985р. ОСОБА_1 проживала на території Жовтневого району м. Дніпропетровська (а.с. № 14, 14зв.).

Довідці з місця проживання про склад сім`ї суд не дає оцінки, оскільки вона стосується періоду 1995р.-1996р. (а.с. № 18-19), так само суд не може використовувати як достовірний доказ (вимоги ст. 79 ЦПК України) довідку «исполнительного комитета Жовтневого районного совета народных депутатов», яка знаходиться на а.с.№ 15, оскільки вона неякісна, отже суд позбавлений можливості встановити дату її видачі.

Втім, матеріали справи містять достатні у розмінні ст. 80 ЦПК України докази, які підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України (УРСР) станом на 24.08.1991р.

Адвокатом заявниці ОСОБА_6 було зроблено адвокатський запит до ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області стосовно отримання пенсії ОСОБА_1 , на який отримано відповідь від 09.07.2021р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області, з 29.03.1988р. по 05.09.1996р. остання отримувала пенсію, як особа з інвалідністю другої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 06.09.1996р. отримує пенсію за віком перераховану з 01.01.2004р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповіді також зазначено, що загальний страховий стаж становить 23 роки 8 місяців 13 днів, для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період страхового стражу з 01.10.1980р. по 30.09.1981р., та розмір пенсії ОСОБА_1 - 01.03.2021р. складає 1 965грн.80коп., тобто остання отримує пенсію з 29.03.1988р. і станом на дату відповіді 09.07.2021р.

РНОКПП ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 01.10.2002р. видано податковою інспекцією Жовтневого району м. Дніпропетровська (а.с. № 16).

При розгляді справи судом враховано також і те, що відповіддю від 01.07.2021р. Центрального ВДРАЦС Управління ДР Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що за період з 01.01.2009р. по 30.06.2021р. актовий запис про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутній (а.с. № 102).

Законом України «Про громадянство України» визначено, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі вимог цього Закону і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України

Отже, оскільки достеменно встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області з 29.03.1988р. (яку отримує і наразі), то доведеним є факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що слід встановити факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991р.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення у справах про встановлення юридичних фактів, розподіл судових витрат не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Державна Міграційна служба в особі Соборного районного відділу у місті Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Бородаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на території України станом на 24.08.1991р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.