Провадження № 2/686/5177/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Лазоренко К.Ю.

розглянувши в місті Хмельницькому справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики в сумі 494025 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 7 травня 2019 року позичив у нього грошові кошти в сумі 6000 доларів США строком до 1 червня 2020 року. Згоду на укладення даного договору дала дружина позичальника ОСОБА_3 . Крім того, вкаазаним договором передбачено зобов`язання позичальника в п`ятиденний термін з двадцять п`ятого числа до першого числа кожного наступного місяця, починаючи з 25 травня 2019 року сплачувати позикодавцеві гроші в сумі 13245 грн. Однак, до цього часу борг так і не повернуто.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 533 ч. ч. 1 та 2 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що 7 травня 2019 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 6000 доларів США строком до 1 червня 2020 року, що підтверджується відповідним договором позики. Однак, до цього часу борг так і не повернуто.

Стягнення заборгованості за договором позики в іноземній валюті узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 16 січня 2019 року, справа №373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 65 ч. 4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

В договорі позики, укладеного 7 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено згоду дружини позичальника ОСОБА_3 на його укладення, яка викладена у заяві (п. 12 цього договору). Однак, такої заяви сторонами суду надана не була. Крім того, позивачем не надано суду доказів про використання суми позики в інтересах сім`ї позичальника, про перебування останнього у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Також, п. 2 договору позики передбачено зобов`язання позичальника в п`ятиденний термін з двадцять п`ятого числа до першого числа кожного наступного місяця, починаючи з 25 травня 2019 року сплачувати позикодавцеві гроші в сумі 13245 грн.

Однак, на думку суду, це не є платою позичальника за користування позикою в розумінні вимог ст. 1048 ч. 1 ЦК України, а є порядком погашення самої позики.

Крім того, відповідно до вимог ст. 554 ч. ч. 1 та 2 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, ОСОБА_3 не є поручителем у даних договірних відносинах.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 6000 доларів США. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 533 ч. ч. 1 та 2, 554 ч. ч. 1 та 2, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 61, 65 ч. 4 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 6000 доларів США та судовий збір в сумі 1603 грн. 99 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

20.09.2021