Справа № 309/675/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря МАЦОЛИ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/675/20 за позовом Хустської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хустського районного суду від 2 липня 2020 року, повний текст якого складено 2 липня 2020 року, головуюча суддя Волощук О.Я., -

встановив:

12.03.2020 року Рокосівська сільська рада Хустського району звернулася до суду із зазначеним з позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

08.07.2019 працівником поліції був складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, яке полягало в тому, що він звалив відходи будівельних матеріалів у не відведеному для цього місці біля мосту по вул. Центральній в с. Рокосово.

Розглянувши протокол адміністративна комісія при Виконкомі Рокосівської сільської ради винесла 09.07.2019 постанову № 3, якою притягла ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних доходів громадян. Порушник постанову не оскаржував.

На день пред`явлення позову відповідач не вивіз відходи будівельних матеріалів.

Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 13, 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», згідно з якими до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; на об`єктах благоустрою забороняється вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг. Статтею 40 указаного Закону передбачено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом, зокрема, подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту. Шкода, завдана діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі (ст. 1166 ЦК України).

Посилаючись на ці обставини, позивач Рокосівська сільська рада Хустського району просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 вивезти відходи будівельних матеріалів, які ним були звалені біля мосту по АДРЕСА_1 , та покласти на нього судові витрати.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 02.07.2020 позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 вивезти відходи будівельних матеріалів, які ним були звалені біля мосту по вул. Центральній в селі Рокосово Хустського району, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Рокосівської сільської ради Хустського району судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Хустського районного суду від 04.02.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, з того, що правомірна вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на усунення порушення прав позивача, підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення суду як незаконне та необґрунтоване, доводи апеляційної скарги зводяться до таких.

Відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, його процесуальні права були порушені, в тому числі, він не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи, подати відзив на позовну заяву, подати докази на заперечення позову.

У 2018 році відповідач здійснював ремонтні роботи по АДРЕСА_2 , де розташований належний йому магазин автозапчастин. Він дійсно розмістив будівельні відходи біля вул. Центральної, але після зауваження сільського голови протягом тижня їх прибрав. Зараз ніяких насипів відходів на цьому місці немає, що підтверджується доказами.

Тому підстав для задоволення позову не було і ухвалене рішення виконати неможливо.

Сторона просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким залишити позов без розгляду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17.05.2021 залучено Хустську міську раду Закарпатської області до участі в справі як правонаступника Рокосівської сільської ради Хустcького району Закарпатської області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1 , який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності представника позивача, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Встановлено, що 08.07.2019 працівник Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції Цинка М.М. склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП (а.с. 5). За змістом протоколу, 08.07.2019 близько 9-00 к.ч. в с. Рокосово по вул. Центральній біля мосту був виявлений насип з твердих побутових відходів, який зробив гр-н ОСОБА_1 , чим порушив благоустрій населеного пункту на вул. Центральній. До протоколу додані фотоматеріали із зазначенням дати («2019-7-8») і часу («09:1») зйомки, на яких зафіксований насип будівельних відходів біля мосту на АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Постановою адміністративної комісії Рокосівської сільської ради від 09.07.2019 № 3 на підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП (порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів), у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 грн, а вразі несплати штрафу в 15-денний строк зі стягненням його в подвійному розмірі (2720,00 грн) (а.с. 8). Доказів оскарження ОСОБА_1 цієї постанови в справі немає.

Постановою гол. держвиконавця Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Горвата Ю.А. від 05.08.2019 відкрито виконавче провадження № 59692711 із примусового виконання постанови адміністративної комісії Рокосівської сільської ради від 09.07.2019 № 3, сума стягнення 2720,00 грн, якою також стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у сумі 272,00 грн і витрати виконавчого провадження в сумі 169,00 грн (а.с. 9-10).

26.08.2020 ОСОБА_1 банківським переказом сплатив на рахунок Хустського РВ ДВС, як зазначено в банківській квитанції, штраф у сумі 3629,00 грн (а.с. 47).

Постановою ст. держвиконавця Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 08.12.2020 закінчено виконавче провадження № 63274207 із примусового виконання виконавчого листа, виданого Хустським районним судом 05.10.2020 у справі № 309/675/20, на підставі ст. 39 ч. 1 п. 11, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження) (а.с. 44). Даних про оскарження боржником цієї постанови держвиконавця в справі немає. Оригінал виконавчого листа знаходиться в справі (а.с. 45).

Постановою слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Ляшевського В.В. від 26.01.2021 закрито кримінальне провадження № 0000025 від 09.12.2020 щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (а.с. 49).

У постанові зазначено, зокрема, що:

відповідно до пояснення ОСОБА_1 він у 2018 році здійснював ремонтні роботи на АДРЕСА_2 , де розташований його магазин з автозапчастинами, та залишив відходи матеріалів біля мосту по АДРЕСА_1 , однак, після того, як сільський голова зробив йому зауваження, він протягом тижня здійснив прибирання та вивіз будівельні відходи;

ОСОБА_1 також пояснив, що рішення суду виконав, а працівники Хустського РВ ДВС «незаконно склали державний акт»;

12.01.2021 слідчий провів огляд території під мостом по АДРЕСА_1 , під час якого жодних будівельних матеріалів не виявлено.

У заяві від 01.12.2020 про перегляд заочного рішення суду (а.с. 33-35) відповідач ОСОБА_1 вказував, зокрема, що: будівельні відходи знаходилися на земельній ділянці, на якій розташований належний відповідачу ларьок «Автозапчастини», на цій ділянці відповідач намагався зробити благоустрій; постанова адміністративної комісії від 09.07.2019 ним оскаржувалася; надані суду фотографії (а.с. 36-39, 51-60) свідчать, що ніякого насипу побутових відходів біля мосту в с. Рокосово немає.

Під час апеляційного розгляду справи відповідач пояснив, що прибрав будівельні відходи 08.07.2019 через незначний проміжок часу після зробленого йому сільським головою зауваження і на час пред`явлення позову будівельного сміття на місці його первісного виявлення не було. Звернення сільської ради до суду з цим позовом вважає помстою за відмову розмістити на своєму магазині певну політичну рекламу під час виборчої кампанії.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Конституція України (ст. 41), ЦК України (ст.ст. 316, 317, ст. 319 ч.ч. 1, 2, 4, 5, ст. 321 ч.ч. 1, 2) встановлюють правила, за якими: право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; власність зобов`язує; використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Суб`єктами права власності на землі населених пунктів, які належать до комунальної власності, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (ст. 2 ч. 2, ст.ст. 169, 172, ст. 373, ст. 374 ч.ч. 1, 4 ЦК України, ст. 78, ст. 80 ч. 1 п. «б», ст. 83 ч.ч. 1, 2 ЗК України).

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» установлено, що:

благоустрій населених пунктів комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

утримання в належному стані території використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою (ст. 1 абз. 2, 4);

суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (ст. 12);

до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки (ст. 13 ч. 1 п. 1 пп. «г»);

на об`єктах благоустрою забороняється: вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків (ст. 16 ч. 1 п.п. 3, 4);

громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів (ст. 17 ч. 2 п.п. 2, 3, 4);

самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом проведення перевірок території; подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту (ст. 40 ч. 1, ч. 3 п.п. 1, 4).

Власник землі управі вимагати захисту свого права, усунення перешкод у здійсненні права власності, усунення будь-якого порушення його права, хоча б таке і не було пов`язане з позбавленням володіння землею, в тому числі, вправі вимагати вчинення особою, яка порушує право, дій, спрямованих на усунення такого порушення (ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст. 152 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п.п. «б», «д» ЗК України).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову, на підтвердження доводів якого позивач надав докази, які не були спростовані відповідачем у належний процесуальний спосіб.

Твердження відповідача про те, що на момент пред`явлення позову підстав для нього не було, оскільки будівельне сміття було прибране раніше, не ґрунтується на доказах та суперечить обставинам справи. Надані відповідачем фотографії не містять часу проведення відповідної зйомки і за визнанням сторони фіксують обставини, що мали місце вже після пред`явлення позову. Не підтверджує позицію відповідача і зміст постанови слідчого про закриття кримінального провадження, в якій відповідні обставини зафіксовані зі слів відповідача, а ті, що встановлювалися безпосередньо слідчим, мали місце у 2021 році.

Постановою держвиконавця від 08.12.2020, правомірність і достовірність якої, оскільки не спростовані, презюмуються, офіційно підтверджується, що принаймні на цю дату рішення суду щодо вивезення будівельного сміття відповідачем не було виконане.

Окрім цього, позиція відповідача суперечлива: в заяві про перегляд заочного рішення суду він не вказував, коли саме прибрав будівельні відходи, в постанові слідчого зафіксовано пояснення відповідача стосовно того, що він протягом тижня здійснив прибирання та вивіз будівельні відходи, а під час апеляційного розгляду справи відповідач стверджував, що прибрав сміття 08.07.2019.

Доводи відповідача про неналежне повідомлення його судом про час і місце розгляду справи спростовуються наявною в справі розпискою про особисте отримання судової повістки про виклик у судове засідання, призначене на 10-30 к.ч. 02.07.2020 (а.с. 21). Твердження в апеляційному суді про неналежність йому підпису на цій розписці відповідачем не доведене.

Міркування відповідача про начебто пред`явлення позову як помсти за його певні дії по-перше, не мають значення по суті, по-друге, бездоказові.

Відтак, відповідач виконуючи свої обов`язки та реалізуючи свої процесуальні права у змагальному процесі на власний розсуд не спростував обґрунтованості позову та законності рішення суду першої інстанції, тому на підставі ст. 375 ЦПК України його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Хустського районного суду від 2 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 28 вересня 2021 року.

Судді