Справа №442/562/21
Провадження №2/442/447/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі: головуючого судді Грицай М.М., з участю секретаря Антоненко В.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.
Позов мотивує тим, що з 26.01.1980 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , подружнє життя з якою не склалось, внаслідок чого шлюб між ними було розірвано 24.11.1993. У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати зі своєю матір`ю. Вказує на те, що він належним чином виконував свої батьківські обов`язки, вчасно сплачував аліменти на дочку, забезпечував їй належне виховання та догляд. На даний час, відповідачка працює за кордоном, має стабільний дохід, проте ухиляється від обов`язку щодо його утримання, ігнорує всі його прохання про допомогу, у тому числі, щодо надання такої у грошовій формі. Зазначає про те, що в 2011 році йому встановлено третю групу інвалідності, яку в 2014 році призначено довічно. При цьому, стан його здоров`я постійно погіршується у зв`язку з чим він змушений щомісяця витрачати значну суму коштів на лікування та придбання ліків. Крім того, чималі витрати він несе по оплаті комунальних послуг щодо утримання кімнати в гуртожитку, яку він придбав на позичені кошти у 2020 році. У той же час, єдиним його доходом є пенсія, розмір якої становить близько 2200 грн. Цих коштів інколи не вистачає навіть на придбання ліків, продуктів харчування чи речей першої необхідності, а тому він змушений позичати їх у знайомих.
З урахуванням викладеного, просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1500 грн щомісяця.
Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили такі задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Позивач доповнив, що від сплати аліментів на дочку (відповідача) не ухилявся до досягнення нею повноліття, однак, немає можливості надати відповідну довідку, у зв`язку з ліквідацією підприємства, на якому він працював і проводилося стягнення аліментів.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцію, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що узгоджується з вимогами частини 11 статті 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, судом постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 листопада 1993 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 19.11.2020 Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною установою, ОСОБА_1 встановлено довічно третю групу інвалідності (загальне захворювання). Дата огляду 17.01.2014.
Встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності підтверджується також пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 .
Крім того, до матеріалів справи позивач долучив рахунки-повідомлення на оплату комунальних послуг, виданих на його ім`я.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглядаючи даний позов, суд звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Аналогічний обов`язок закріплений і в статті 202 СК України, згідно із частиною 1 якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз зазначеної норми СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Згідно із ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Дрогобицькому об`єднаному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, розмір якої перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік передбачено, що з 1 січня 2021 року такий визначено у розмірі 1769 грн).
Проте об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, висловила правову позицію, згідно із якою положення ст. 202 203 СК України не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі.
Тобто, при вирішенні даного спору повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу позивача в матеріальній допомозі. При цьому, отримання останнім доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що такий не потребує матеріальної допомоги.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є батьком відповідачки, яка досягла повноліття, йому довічно встановлено третю групу інвалідності (загальне захворювання), він часто хворіє, у зв`язку з чим неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, крім придбання ліків, несе витрати по оплаті комунальних послуг, отримує незначний розмір пенсії, у зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Обставин, які би свідчили про необхідність звільнення відповідачки від обов`язку утримувати батька судом встановлено. Заявлений позивачем розмір аліментів, на думку суду, зможе забезпечити йому потребу у матеріальній допомозі.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити про те, що ним не беруться до уваги фіскальні чеки, долучені до матеріалів позовної заяви, оскільки з таких неможливо встановити, що ліки придбавалися саме для лікування позивача, крім того, деякі з них є нечитабельні, зокрема чек на суму 44,60 грн, а тому встановити придбані товари за ним не є можливим. Крім того, не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що він часто позичає кошти на проживання у знайомих, зокрема, що кімната у гуртожитку, яку він придбав у жовтні 2020 року, на підтвердження чого долучив договір купівлі-продажу житлового приміщення, придбана також за позичені кошти, так як жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивач не долучив.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідачки в дохід держави.
Керуючись ст. 12, 77, 81, 258, 263-265, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн, починаючи з 22.01.2021 і довічно.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.04.2021.

Суддя Грицай М.М.