Справа № 182/424/21
Провадження № 2/0182/1288/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.04.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради та Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради про визнання наймачем житла, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання її наймачем квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.

Її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від держави квартиру по АДРЕСА_1 . Отримавши ордер на вселення, він з родиною одразу оселився у вказану квартиру, зареєструвався і прожив у ній майже все життя з нею - його донькою, яка разом з батьком була зареєстрована в даній квартирі. Квартира не приватизувалася батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_2 помер, про що свідчить наявний у неї письмовий доказ - оригінал свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.07.2005 року, а вона залишилась мешкати у вказаній квартирі. Разом з нею зареєстрований, але фактично не проживає і її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, у вказаній квартирі по АДРЕСА_1 (згідно з довідкою № 86 від 23.12.2020 року) зареєстровані: вона - основний квартиронаймач житла та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки ордер на вселення у вказану квартиру на батькове ім`я за давністю років було втрачено, договір про найм житла ним не укладався. Однак, батько мешкав у квартирі багато років (більше 20 років), тепер в ній одноособово мешкає вона - його донька. Вона робить у квартирі капітальний та поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, встановила сучасну систему опалення, утримує квартиру у належному технічному стані тощо. Зазначена квартира протягом цього часу не була ніким приватизована. У її власності вона також не перебуває. Іншого житла для проживання вона не має. 15.01.2021 року вона звернулася з заявою про укладення договору найму житла до КП «МЖТІ» НМР, проте, 15.01.2021 року отримала лист - відповідь (вих.№39 від 15.01.2021 року), яким їй було відмовлено в укладенні договору найму житла, оскільки у поданих нею документах відсутній ордер на вселення у житлове приміщення та/або Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради про надання дозволу на зміну особистого рахунку. Зазначений ордер на вселення було втрачено ще батьком, копій ордеру теж не залишилося. Ордер на право на вселення видавався в одному примірнику, отже, інші примірники ордерів не створювались, до архівного відділу на державне зберігання не передавалися, відповідно, отримати дублікат ордеру не є можливим. За весь час її проживання у квартирі по АДРЕСА_1 до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося до неї претензій щодо незаконності зайняття нею вищезазначеної квартири. Саме тому вважає дії відповідачів незаконними та такими, що порушують її законні права користування житловим приміщенням, так як, відповідно до статті 106 Житлового кодексу України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї наймача, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Її батько ОСОБА_2 протягом 30 днів з моменту видачі йому ордеру вселився в надану йому квартиру по АДРЕСА_1 , та зареєструвався в ній сам і зареєстрував членів своєї родини, в тому числі, її. По спливу 30 днів ордер автоматично втратив свою силу. Ніхто не зобов`язаний зберігати документ, який втратив юридичну силу. Таким чином, вважає, що вона може бути визнана в судовому порядку наймачем квартири по АДРЕСА_1 , оскільки вони з батьком вселилися та зареєструвалися в ній з дотриманням встановленого законом порядку в якості наймачів житлового приміщення та набули у зв`язку з цим права користування займаним житлом, однак, у зв`язку з відсутністю на даний час в неї ордеру, їй було відмовлено в укладенні договору найму житла, чим суттєво обмежено без законних підстав її право на житло. Саме з цієї причини вимушена звертатися до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до ч.1 ст.114 ЦК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Керуючись вказаною статтею, вважає, що подана нею позовна заява повинна розглядатись за місцезнаходженням майна. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити (а.с.28). Представники відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проти задоволення позовних вимог не заперечували, покладаючись на думку суду, і просили прийняти рішення, згідно вимог діючого законодавства (а.с.24, 27).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.

Як встановлено в судовому засіданні, батько позивачки по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від держави квартиру АДРЕСА_2 . Отримавши ордер на вселення, батько позивачки вселився у вказану квартиру, зареєструвався і проживав у ній разом з донькою (а.с.7) позивачкою по справі, яка разом з ОСОБА_2 була зареєстрована в даній квартирі (а.с.5). Квартира ОСОБА_2 не приватизувалась. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с.6). Позивачка залишилась проживати у вказаній квартирі. Разом з позивачкою у спірній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5). Оскільки ордер на вселення у вказану квартиру за давністю років було втрачено, договір про найм житла ним не укладався. Однак, нині померлий ОСОБА_2 мешкав у квартирі більше 20 років, тепер в ній одноособово мешкає позивачка по справі. Позивачка робить у квартирі капітальний та поточні ремонти, оплачує комунальні послуги, встановила сучасну систему опалення, утримує квартиру у належному технічному стані тощо. Зазначена квартира протягом цього часу не була ніким приватизована. У власності позивачки по справі квартира також не перебуває. Іншого житла для проживання позивачка не має. 15.01.2021 року вона звернулася з заявою про укладення договору найму житла до КП «МЖТІ» НМР, проте, 15.01.2021 року отримала лист - відповідь (вих.№39 від 15.01.2021 року), яким їй було відмовлено в укладенні договору найму житла, оскільки у поданих нею документах відсутній ордер на вселення у житлове приміщення та/або Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради про надання дозволу на зміну особистого рахунку (а.с.4). За весь час проживання у квартирі по АДРЕСА_1 позивачки та її нині покійного батька до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося до позивачки претензії щодо незаконності зайняття нею вищезазначеної квартири.

Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом 30 днів з моменту видачі йому ордеру вселився в надану йому квартиру по АДРЕСА_1 , та зареєструвався в ній сам і зареєстрував членів своєї родини, в тому числі, позивачку по справі. По спливу 30 днів ордер автоматично втратив свою силу.

Відповідно до ст.106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів.

За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно обґрунтованості позовних вимог та необхідності задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради та Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради про визнання наймачем житла задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на користування та право на визнання наймачем квартири АДРЕСА_3 .

Зобов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради та Комунальне підприємство «Міська житлово - технічна інспекція» Нікопольської міської ради укласти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , договір найму квартири АДРЕСА_3 та переоформити особовий рахунок.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал