Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5226/20 Головуючий у 1-й інст.Мозговий В.Б.
Категорія 76 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/5226/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" на рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 10 січня 2017 року обіймав посаду завантажувача-вивантажувача відділу логістики у ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ. 26 червня 2018 року він уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки. 17 липня 2018 року адміністрацією ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна винесено наказ про його звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Позивач вважає, що його звільнення відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, а саме ч.3 ст.119 КЗпП України, оскільки на період проходження ним військової служби за контрактом за ним зберігається робоче місце та заробіток у ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ.
Враховуючи вищезазначене, просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 17 липня 2020 року про його звільнення з роботи, поновити його на посаді завантажувача-вивантажувача відділу логістики у ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ з 18 липня 2020 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ №1 691-к/тр від 17 липня 2018 року про звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді завантажувача-вивантажувача (кабельних матеріалів) відділу логістики у ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2018 року по 20 травня 2021 року у розмірі 372522 грн. 74 коп.
Рішення в частині поновлення на роботі допущене до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач добровільно уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, отже на нього не поширюються гарантії, передбачені ч. 3 ст.119 КЗпП України. Крім того, у контракті не зазначено, що він укладений на час дії особливого періоду.
Окрім того, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки копію наказу про звільнення він отримав 25 січня 2019 року.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.
Представник позивача в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що позивач з 10 січня 2017 року обіймав посаду завантажувача-вивантажувача ( кабельних матеріалів) відділу логістики у ТОВ Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ.
26 червня 2018 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.
Наказом №1 691-к/тр від 17 липня 2018 року позивача звільнено з роботи з 18 липня 2018 року згідно з пунктом 3 статті 36 КЗпП України ( вступ працівника на військову службу).
Відповідно до положень частини 3 статті 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу , військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову.
Статтею 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено, що особливий період це період функціонування національної економіки , органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація комплекс заходів, які здійснюються з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що поширення гарантій щодо збереження робочого місця та середнього заробітку поширюються, зокрема, й на осіб, які уклали контракт на проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Оскільки рішень про демобілізацію призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, особливий період не закінчився, суд першої інстанції вірно зазначив, що гарантії, передбачені частиною 3 статті 119 КЗпП України, поширюються й на позивача. Відтак, його звільнення з роботи не відповідає вимогам трудового законодавства.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин.
Так, матеріали справи свідчать, що позивач був ознайомлений з наказом про звільнення 25 січня 2019 року. Наявні в матеріалах докази підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 з 26 червня 2018 року по 13 вересня 2018 року проходив навчання у навчальному центрі Високомобільних десантних військ Збройних Сил України. З 13 вересня 2018 року проходить службу у 95 окремій десантно-штурмовій бригаді Високомобільних десантних військ Збройних Сил України. Протягом періодів з 31 січня 2019 року по 9 березня 2019 року, з 5 серпня 2019 року по 10 січня 2020 року, з 26 лютого 2020 року по 22 березня 2020 року та з 29 травня 2020 року по 3 грудня 2020 року брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. З 28 травня 2019 року по 16 липня 2019 року приймав участь у бригадних навчаннях у Львівській області.
Врахувавши зазначені обставини, суд прийшов до вірного висновку про те, що у ОСОБА_1 були об`єктивні причини, які перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду з даним позовом, що є підставою для поновлення цього строку.
Таким чином, відсутні підстави для скасування рішення суду, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ" залишити без задоволення, а рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: