Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1164/20

Провадження № 2/126/85/2021

"30" березня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мандзій Н.К. звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно: 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 48,3 кв. м.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,24 га, розташовану по АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0681 га, розташовану по АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Флорине Бершадського районе Вінницької області помер ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 .. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,24 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельна ділянка площею 0,0681 га, розташована по АДРЕСА_2 , призначену для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_3 при житті вчинив розпорядження, яким усе належне йому майно заповів відповідачеві ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини був непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, тому маючи право на обов`язкову частку у спадщині звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_4 відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині.

Прийнявши спадщину належним чином ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права, оскільки при вирішенні питання щодо розподілу майна виник спір із відповідачем ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 373/02-31 від 6.09.2019 року. Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке є предметом даного позову.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом померлого батька ОСОБА_3 , має право на обов`язкову частку у спадщині, яку прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Він є єдиним сином померлого ОСОБА_3 , проживаючи в м. Ірпінь Київської області завжди спілкувався з батьком, проявляв заінтересованість у добробуті батьків та турбувався про них, тому має право на збільшення розміру обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 ..

Внаслідок вищезазначеного, та оскільки спір, що виник між спадкоємцями врегулювати в досудовому порядку не представляється можливим, ОСОБА_1 змушений звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

24.09.2020 року відповідачем ОСОБА_2 надано відзив, в якому викладено, що він заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 .. Вважає, що позовна заява подана з порушенням процесуального законодавства та невірним застосуванням матеріального права. Крім іншого, у позові вказано вартість спірного майна, проте з наданих документів неможливо встановити його дійсну вартість на момент подачі позову до суду. Також відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дана частка позивача становить 1/4 частини житлового будинку, по АДРЕСА_1 та відповідно і по 1/4 земельної ділянки під житловим будинком по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлової будівлі і господарських будівель та 1/4 частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства. Стосовно, вимог позивача, щодо визнання за ним права власності на 1/2 всього спадкового майна, не зазначено жодного доказу, щодо підстав збільшенняобов`язкової частки на спадкове майно. Також не зрозуміло з чого складається спадкова маса, оскільки відсутні не тільки документи на право власності, але й взагалі, відсутні в базі ДЗК. Відтак, з огляду на вказане, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Мандзій Н.К. в судове засідання не з`явилася, письмово просила справу розглянути у її та позивача відсутність, вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не явився. До початку розгляду справи по суті, надав письмову заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує щодо того, щоб визнати за позивачем 1/4 частину спадкового майна.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Флорино Бершадського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 виданого повторно 12.01.2019, копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 виданого 04.04.1950.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,24 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельна ділянка площею 0,0681 га, розташована по АДРЕСА_2 , призначену для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується матеріалами технічного паспорту на житловий будинок, довідкою від 25.09.2019 року виданою Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області.

ОСОБА_3 вчинив розпорядження, яким усе належне йому майно заповів своєму онукові-відповідачеві ОСОБА_2 , що підтверджується вищезазначеною довідкою виданою Флоринською сільською радою Бершадського району та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про заповіти.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини був непрацездатною особою, інвалідом 2 групи (копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи Серія НОМЕР_2 додано до матеріалів справи), тому маючи право на обов`язкову частку у спадщині звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 1637 від 15.08.2019 року виданою Флоринською сільською радою Бершадського району, копією заяви про прийняття спадщини від 28.02.2019 року.

Інший спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_4 відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщині, що підтверджується копією заяви ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належним відповідачем у даному спорі є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнявши спадщину у встановлений законом строк, позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права, оскільки при вирішенні питання щодо розподілу майна виник спір із відповідачем ОСОБА_2 , в зв`язку з чим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 373/02-31 від 6.09.2019 року. Також причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке є предметом даного позову, що підтверджується вищезазначеною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, довідкою № 527 від 16.08.2019 року виданою КП «Бершадське РБТІ», а також відомостями в друкованому ЗМІ «Бершадський край» про визнання недійсними втрачених державних актів на земельні ділянки.

Представник позивача вказує, що оскільки ОСОБА_1 є єдиним сином померлого ОСОБА_3 , проживаючи в м. Ірпінь Київської області завжди спілкувався з батьком, проявляв заінтересованість у добробуті батьків та турбувався про них, тому має право на збільшення розміру обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 ..

Проте суд не погоджується з таким твердженням представника позивача з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 року (справа № 1-1/2014) по справі за конституційним зверненням громадянина розкривається зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти", що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний".

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення щодо положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині дійшов висновку, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Як встановлено судом, після померлого ОСОБА_3 у разі спадкування за законом було б два спадкоємці - позивач ОСОБА_1 як син померлого та ОСОБА_4 , як дочка померлого, відповідно, їх частки є рівними.

Оскільки у разі спадкування за законом позивач ОСОБА_1 спадкував би 1/2 частку в праві власності на жилий будинок та земельні ділянки, в порядку ст. 1241 ЦК України, має право на 1/4 частку в порядку спадкування в праві власності на спірний жилий будинок та земельні ділянки. Суд погоджується з доводами відповідача, стосовно того, що вимоги позивача, щодо визнання за ним права власності на 1/2 всього спадкового майна не підтвердженні жодними доказами, а тому збільшення обов`язкової частки на спадкове майно в даному випадку взагалі не може мати місце.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Підставою звернення до суду з даним позовом є також неможливість оформлення позивачем права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності на спірний житловий будинок та земельні ділянки правовстановлюючого документа та відповідної державної реєстрації прав власності за спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Реєстрація права власності житлових будинків, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, спрощена.

Так, статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, встановлені особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку.

Згідно з цією статтею для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05.08.1992 року, і щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений-сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки і прибудови до них, що були збудовані до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, технічна інвентаризація є необов`язковою.

Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із по господарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Згідно довідки № 1645 від 16.08.2019 року виданої Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області: головою домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 був ОСОБА_3 ..

Таким чином, з приведеного вище вбачається, що ОСОБА_3 набув права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 хоча і державна реєстрація його прав на нерухоме майно відсутня.

До складу спадщини увійшов житловий будинок та земельні ділянки, які належали спадкодавцю.

Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснено в п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги вище викладене, також те, що відповідач, який є спадкоємцем за заповітом подав до суду письмову заяву про часткове визнання позову, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково та визнати за за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно: 1/4 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; 1/4 частину земельної ділянки площею 0,24 га, розташовану по АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,0681 га, розташовану по АДРЕСА_2 .

Керуючись статями 12, 81, 141, 200, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 1217, 1241, 1261 ЦК України суд, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 ), як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадкове майно - 1/4 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., що позначається літерою «А» з відповідною часткою господарських будівель та споруд: веранда - літера «а», вхідний майданчик - літера «а1», веранда - літера «а2», сарай - літера «Б», літня кухня літера «В», погріб - літера «Впід», гараж - літера «Г», туалет - «Т», огорожа - 1 - 3; 1/4 частину земельної ділянки площею 0,24 га, розташовану по АДРЕСА_2 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0681 га, розташовану по АДРЕСА_2 призначену для ведення особистого селянського господарства, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь