Номер провадження: 22-ц/813/4303/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року ускладі судді Салтан Л.В.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та з урахуванням уточненої позовної заяви просила: визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали спільно як чоловік та дружина (подружжя) однією сім`єю з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу; встановити, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 , як непрацездатна особа; визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2019 року, на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 , яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. - частково недійсним, у розмірі обов`язкової частки (1/4).

Позовні вимоги обгрунтована тим, що позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 та звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте не отримала свідоцтво через відсутність свідоцтва про укладення шлюбу, вважає, що має право на частку спадщини.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, судом не повністю з`ясовані обставини, які мають значення по справі, недоведені обставин, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. При ознайомленні з матеріалами справи було встановлено відсутність протоколу судового засідання від 30 вересня 2020 року, а замість нього в матеріалах справи знаходився акт про збій в системі звукозапису, складений секретарем, та у звукозапису з`ясовані розбіжності та відсутність деяких фрагментів запису, про що складено відповідні зауваження. Окрім того, в матеріалах справи міститься ухвала про виправлення описки, яка була оприлюднена 21 жовтня 2020 року, але з її змістом представник позивача ознайомився тільки при ознайомленні з усіма матеріалами справи, тобто 23 жовтня 2020 року. Цією ухвалою суд вніс нібито виправлення у зміст рішення, зазначивши, що «у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни про визнання осіб, що проживали однією сім`єю, встановлення перебування на утриманні, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним». При ознайомленні з матеріалами справи виявлено розписку представника відповідачів ОСОБА_5 про отримання копії судового рішення, розписку складено 01 жовтня 2020 року ще до того, як нібито було складено повний текст судового рішення. У розписці не йдеться про отримання вступної та резолютивної частини рішення та після отримання копії рішення представником відповідача, до змісту рішення почали вноситися зміни судом та у подальшому розписки про отримання повного тексу рішення представником відповідачів в матеріалах справи відсутні. Окрім того, під час судового розгляду, після закінчення допиту у якості свідка відповідача ОСОБА_3 суд закінчив допит свідків та перейшов до допиту сторони, але у подальшому для допиту свідка ОСОБА_2 повернув розгляд справи до стадії допиту свідків, що забороняється законом.Суд зобов`язаний оцінювати усі докази у сукупності, але судове рішення це тільки набір правових норм, без будь-якої мотивації.

24.02.2021 відповідачі подали спільний відзив на апеляційну скаргу та просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

13.04.2021 ОСОБА_1 надала суду додаткові пояснення з копією диску звукозапису.

09.09.2021 від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідачів, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вбачається з матеріалів справи, що 15.01.2002 ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я свого онука ОСОБА_3 , яким заповів останньому квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

13.04.2019 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.04.2019 ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його діда, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яку спадкодавець заповів йому на підставі заповіту від 15.01.2002.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та відповідно до листа від 22.05.2019 приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що не підтверджено документально родинні відносини зі спадкодавцем (у даному випадку факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю) та не надано правовстановлюючі документи.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просить визнати факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити, що позивач перебувала на утриманні ОСОБА_4 , як непрацездатна особа з посиланням на те, що встановлення вказаних фактів необхідно їй для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у вигляді частки паю у розмірі Ѕ квартири АДРЕСА_2 та обов`язкової частки квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи, що 02.10.2019 приватним нотаріусом Федорову Г.К. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , позивач просила визнати його частково недійсним у розмірі обов`язкової частки (ј).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (статті 1261-1265 ЦК України).

Отже, за змістом вказаних норм встановлення факту проживання однією сім`єю не робить позивача за її статусом дружиною померлого спадкодавця, а тому встановлення вказаних фактів за для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в незалежності від змісту заповіту половини частки майна за законом (обов`язкової частки) є безпредметними.

Враховуючи, що вимога щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2019 року є похідною, така задоволенню не підлягає.

Разом з тим матеріали справи свідчать, що 13.04.2019 приватним нотаріусом заведено спадкову справу №27/2019 після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2 , яка є дочкою спадкодавця та відповідно спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину та не усунений від права на спадкування, що свідчить про закликання до спадкування спадкоємців першої черги за законом, до черги яких позивач не належить навіть за умов встановлення факту сумісного проживання чи перебування на утриманні.

Крім того, 19.11.1996 між ВАТ «Стальканат» та ОСОБА_2 укладено договір №31 про пайову участь в будівництві квартири. Відповідно до свідоцтва на право власності від 07.12.1998, виданого на підставі договору про пайову участь від 19.11.1996 №31 та акту приймання-передачі від 24.08.1998, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Отже, право власності на квартиру АДРЕСА_2 набуто не спадкодавцем, а безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 , що свідчить про безпідставність вимог позивача про встановлення фактів задля прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у вигляді частки паю квартири АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи міститься лист ОК «Будкомсервіс» від 06.12.2019 про те, що 01.06.20017 між ОК «Будкомсервіс» та ОСОБА_4 було укладено договір №2 про пайову участь в будівництві житлового будинку АДРЕСА_3 , тобто в той період в який, як вказує позивач, вона проживала зі спадкоємцем.

Однак встановлення факту проживання можливе лише у разі одночасного вирішення вимог про набуття прав на певне майно, у цій справі позивач просила встановити факт для спадкування, вимоги про встановлення факту набуття права на Ѕ частини вказаної квартири чи паю позивачем не заявлялися. Викладене не позбавляє її права наступного звернення про встановлення факту проживання для вирішення інших вимог, що неможливе у цій справі.

За таких обставин, вимоги позивача задоволенню не підлягають з підстав викладених вище.

Відповідно до п. 4. ч. 1, п. 2. ч. 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, положеннями ст. 376 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав скасування судового рішення у зв`язку з істотним порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

В матеріалах справи наявна вступна та резолютивна частини рішення суду з якої вбачається, що в резолютивній частині судом відмовлено у задоволенні позову про визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю та встановлення факту перебування на утриманні, що збігається з вступною частиною.

З резолютивної частини повного тексту рішення вбачається, що судом відмовлено у задоволенні позову про визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю та встановлення факту перебування на утриманні та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Допущені судом порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 , визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.2019 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.10.2021.

Головуючий:

Судді: