Пр.№ 2/155/658/21
Справа № 155/1210/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , зазначаючи у позовній заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,06 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, що передана безоплатно ОСОБА_3 у приватну власність згідно рішення Берестечківської міської ради від 06 лютого 1995 року №18, а також земельна ділянка площею 0,10 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та передана безоплатно у приватну власність згідно рішення Берестечківської міської ради від 11 січня 1995 року №6 ОСОБА_4 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_3 , проте не оформив своїх спадкових прав. Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом першої черги, яка прийняла спадщину належним чином. Відповідач ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, то позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами та право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

У підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак скерувала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із витягу з рішення виконавчого комітету Берестечківської міської ради №6 від 11.01.1995 року «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку» вбачається, що ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та знаходиться по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Берестечко Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.8).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_4 .

Матеріалами спадкової справи №39, заведеної 27.02.2006 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , стверджується, що ОСОБА_2 звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_4 .

Із заповіту, посвідченого 22.03.1989 секретарем виконкому Берестечківської міської ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_4 заповіла належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, в тому числі і на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , своєму внукові ОСОБА_2 .

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №66536420 вбачається, що вищевказаний заповіт не змінювався та не скасовувався.

За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом, який належним чином прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_4 згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, а тому вимоги позивачки, в частині визнання за нею права на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,10 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та передана безоплатно у приватну власність згідно рішення Берестечківської міської ради від 11 січня 1995 року №6 ОСОБА_4 , є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Із витягу з рішення виконавчого комітету Берестечківської міської ради №18 від 06.02.1995 року «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку» (а.с.17) вбачається, що ОСОБА_3 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кутрів Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.7).

Із довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради №216 та №217 від 15.04.2021 (а.с.9) вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , значиться за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкодавець до дня смерті проживав у спадковому будинку один. На день смерті одружений не був. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 являються: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Будівництво будинку розпочате у 1987 (підстава: проект забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком, замовлення №166 від 21.10.1987 року) і завершене у 1990 році (згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під індивідуальну забудову житлового будинку від 12.01.1988 року).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком є ОСОБА_3 .

Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 вбачається, що 07.09.1997 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб у Берестечківській міській раді Горохівського району Волинської області, після чого прізвище дружини стало « ОСОБА_8 ».

Матеріалами спадкової справи №69/2016, заведеної 25.02.2016 після смерті ОСОБА_3 стверджується, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 зверталась позивачка ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відмовились від належної їм частки спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 .

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №66536513, вбачається, що заповіт ОСОБА_3 не посвідчувався.

Наявність майна в натурі підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 18.08.2021 року (реєстраційний номер №ТІ01:2972-3216-6446-8972) відповідно до якого вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 11-16).

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка, як спадкоємець померлого ОСОБА_3 за законом, прийняла спадщину в установленому порядку, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яка була надана безоплатно спадкодавцю, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення та визнає за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,06 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була передана ОСОБА_3 у приватну власність, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Берестечківської міської ради від 06.02.1995 року №18 «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку», як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити з підстав зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1261, 1268, 1269 ЦК України, розділом X "Перехідні положення" ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги, право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,06 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була передана ОСОБА_3 у приватну власність, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Берестечківської міської ради від 06.02.1995 року №18 «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлового будинку».

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2021.

Головуючий