Провадження № 2/686/3964/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

В квітні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що позивач є членом сім`ї наймача квартири, свого батька ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказаною квартирою позивач та його батько користуються відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку від 16 серпня 1996 року. Квартира не приватизована, в даній квартирі, крім позивача та ОСОБА_6 також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_5 . Разом з тим відповідач та її малолітній син не проживають у зазначеній квартирі протягом останніх двох років, у зв`язку із відсутністю відповідача та її сина, всі витрати по утриманню майна лягли на позивача, оскільки батько ОСОБА_6 в даний час не працює, а відповідно відповідач не бере участі у витратах по утриманню майна не сплачує комунальні послуги. незважаючи на це відповідач не бажає добровільно знятися із сином з реєстрації місця проживання, чим спричиняє для позивача ряд незручностей. Оскільки відповідачі без поважних причин не проживають у спірній підставі, позивач просить визнати ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, подав додаткові пояснення в яких вказав, що органом опіки та піклування встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_5 вибули із зареєстрованого місця проживання та використовують на постійній основі інше житло та винаймають його відповідно до договору оренди, а тому на думку позивача висновок органу опіки та піклування є однобічним і ґрунтується лише на позиції відповідача без урахування вибуття на постійне місце проживання в інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 дію чи в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення в яких вказала, що змушена була переїхати тимчасово до іншого помешкання у зв`язку із постійними конфліктами із позивачем щодо користування спірною квартирою, бажає повернутись до помешкання проте позивач чинить їй перешкоди, зокрема, змінив замки в квартирі, щодо утримання квартири пояснила, що періодично оплачує комунальні послуги за квартиру на прохання свого батька ОСОБА_6 , просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що позивачем не доведено правомочність звертатись до суду із вказаним позовом, оскільки в ордері на право вселення у спірну квартиру прізвище позивача не зазначено, договір найму із позивачем також не укладався, крім цього позивачем не доведено факту добровільного залишення відповідачем житлового приміщення, просить в задоволення позову відмовити.

Представник органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності, надав висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності визнання малолітнього ОСОБА_5 втративши право користування житлом.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку від 16.08.1996 року ОСОБА_6 отримав право заняття із сім`єю, до складу якої входили дружина ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , житлової площу у гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 256 від 10.03.2011 року змінено нумерацію квартир в житловому будинку по АДРЕСА_4 з присвоєнням номерів згідно додатку, зокрема, АДРЕСА_3 змінено на АДРЕСА_5 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих в житловому приміщенні № Л-03-12377 від 15.03.2021 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог до ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або непроживання ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 без поважних причин понад шість місяців в квартирі, членом сім`ї наймача якої, якої є позивач (рідний брат відповідачки).

Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Засадничими принципами цивільного судочинства, як відомо, є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їхня достатність та переконливість.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК Української РСР строки.

У разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити строк тимчасової відсутності. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі № 754/11532/19.

Зі змісту наданого позивачем акту від 19.04.2021, засвідченого т.в.о. директора ТОВ "КК"ДомКом Хмельницький" вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 протягом 2-х останніх років не проживають в будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач заперечуючи проти позову, вказала, що квартира складається з двох окремих кімнат, в одній з яких проживає батько ОСОБА_6 , а в іншій кімнаті проживає позивач із дружиною, площа та планування квартири не дають можливості для одночасного проживання в квартирі чотирьох дорослих осіб та малолітньої дитини, а іншого житлового приміщення відповідач не має, крім цього також вказала, що у спірній квартирі залишились її меблі.

Причиною відсутності відповідача у спірній квартирі є неприязні відносини із позивачем та перешкоди у користування квартирі, зокрема, зміна замків.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від 25.06.2021 визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини.

В додаткових поясненнях щодо позову представником зазначено, що при підготовці висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_9 проживають квартирі в м. Хмельницькому, яку винаймають на підставі договору оренди від 01.09.2019 року строком на один рік, який продовжено на один урік за усною домовленістю, що є безумовною підставою для визнання вказаних осіб такими що втратили право користування житлом відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим позивачем, не доведено, що відповідач із малолітнім сином вибули на постійне проживання в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, оскільки договір оренди укладено на один рік та пролонгований за усною домовленістю сторін.

Враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача у зв`язку із відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 9,71,72,107 ЖК України, суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_1 .

Третя особа : Орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради, , м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3.

Дата складення повного рішення суду 13.10.2021 року.

Суддя: