Справа № 638/49/21
Провадження № 2/643/2995/21
20.04.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Власенка М. В.,
за участю секретаря судового засідання Насирової М. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
У грудні 2020 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
Позовна заява обґрунтована тим, що 01 червня 2018 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір страхування майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 (застрахований автомобіль).
13 грудня 2018 року в м. Харкові відбудась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої стали автомобіль «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Volkswagen JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .
Позивач зазначив, що він намагався здійснити досудове врегулювання цього спору шляхом направлення претензії на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення.
Крім цього, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 5000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги.
Адвокатським бюро «Синюк та партнери» було укладено договір про надання правової допомоги по відшкодуванню шкоди по страховому випадку, який відбувся із застрахованим транспортним засобом.
Адвокатське бюро «Синюк та партнери» є організацією, яка спеціалізується в наданні юридичних послуг. Правнича допомога, обумовлена договором, надавалась керівником Адвокатського бюро «Синюк та партнери» Синюком Станіславом Леонідовичем, який є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6423/10 від 15 лютого 2018 року, виданого Радою адвокатів Київської області, а тому має право надавати правничу допомогу позивачу.
Позивач зазначив, що ця справа є складною, оскільки містить достатньо велике правове обґрунтування вимог, розрахунок вимог, а також велику кількість письмових доказів, які підтверджують позовні вимоги, які були досліджені адвокатом. Адвокатом з надання правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою справи до розгляду та збору доказів, було витрачено 6 (шість) годин. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивача, оскільки правильне вирішення цієї справи для останнього є запорукою фінансової стабільності та ділової репутації.
Вартість однієї нормо години адвоката у розмірі 1000,00 грн. відповідає середній ціні ринку послуг адвоката в місті Києві, та до цього ж не перевищує гранично допустимий розмір компенсації витрат на правничу допомогу, визначену Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правничу допомогу у цивільних та адміністративних справах», який 15.12.2017 року втратив свою чинність.
За змістом детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги, вбачається, що адвокат Синюк С. Л. надав позивачеві юридичні консультації, вивчив матеріали справи і відповідну законодавчу базу, проаналізував практику і склав документ правового характеру, що узгоджується із обов`язками, визначеними договором про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги становить 5000,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року передано матеріали цивільної справи № 638/49/21 на розгляд Московському районному суду м. Харкова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та за наявними у справі доказами.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року справу вирішено проводити в порядку заочного розгляду справи згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Судом встановлено, що 01 червня 2018 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір страхування PVP.S № 1801621 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 (застрахований автомобіль).
13 грудня 2018 року в м. Харкові на вулиці Василя Стуса відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками цієї пригоди були: автомобіль «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Volkswagen JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року, яка набрала законної сили, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень передбачених:
ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 340,00 грн.;
ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 255,00 грн.
Остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 визначено з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 340,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Volkswagen JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року, яка набрала законної сили: «13 грудня 2018 року о 15 год. 40 хв. в м. Харкові, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 , по вул. В. Стуса, 21 рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці виконуючого маневру, чим допустив наїзд на автомобіль Volkswagen JETTA д.н. НОМЕР_1 , чим заподіяв матеріальну шкоду, та залишив місце події, чим порушив п.п. 2.10а, 10.9 ПДР України».
Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:
в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання цього спору шляхом направлення заяви про страхове відшкодування від 14 травня 2019 року вих. № 04-1316 на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Також, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу пов`язані із розглядом справи в розмірі 5000,00 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 грн.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
Згідно з ч. 1 6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102,00 гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.
Керуючись ст. 4, 5, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 141, 244, 259, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати по оплаті судового збору розмірі в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя М. В. Власенко