Провадження № 2/752/3054/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.07.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.І,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Першої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

позивачі звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідачів про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно та зобов`язання виключити обтяження.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їм в рівних долях на праві приватної власності належить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу квартири від 30.09.1999 року та реєстраційним написом на правовстановлюючому документі.

В процесі підготовки до продажу належного позивачам нерухомого майна, останнім стало відомо про наявність запису про обтяження - арешту належного їм майна та заборони на його відчуження, накладеного згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського (з 2001 року Голосіївського) районного управління юстиції у м. Києві О.М. Кіріловою від 21.12.1999 року, обтяжував - Перша київська державна нотаріальна контора, номер запису про обтяження - 1433379 від 03.11.2004 року.

Позивачі зазначають, що в 1999 році після придбання вказаної квартири, звертались з позовом до колишніх власників квартири про виселення. Саме в рамках розгляду вказаної справи, на підставі Ухвали Московського (в теперішній час Голосїївського) районного суду від 15.12.1999 року у цивільній справі № 2-313/1, 2001 року, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання договору купівлі - продажу недійсним. 21.12.1999 року державним виконавцем Кіріловою О.М. відділу Державної виконавчої служби Московського (з 2001 року Голосіївського) районного управлянні юстиції м. Києва була винесена Постанова про арешт майна за №6-1393/7, а саме заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Остаточне рішення у цивільній справі, в процесі розгляду якої була винесена Ухвала про накладення арешту, було винесено 05.12.2001 року. Таким чином 05.12.2001 року у зв`язку з прийняттям остаточного та такого, що не підлягає оскарженню рішення, повинні були бути припинені будь-які обтяження стосовно права володіння та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , але згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.07.2020 року за вказаною квартирою наявне обтяження на підставі постанови №6-1393/7 від 21.12.1999 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.08.2020 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву.

Позивачі ОСОБА_3 ,, ОСОБА_1 в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що наявне обтяження майна перешкоджає позивачам реалізувати своє право власності в повному обсязі, а у інший спосіб такий арешт не може бути знятий.

Позивачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачам в рівних долях на праві приватної власності належить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу квартири від 30.09.1999 року (а.с.32), який був зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № д.568-260 04.10.1999 р..

Позивачі зазначили, що в процесі підготовки до продажу належного позивачам нерухомого майна, останнім стало відомо про наявність запису про обтяження - арешту належного позивачу нерухомого майна та заборони на його відчуження, накладених згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського (з 2001 року Голосіївського) районного управління юстиції у м. Києві О.М. Кіріловою від 21.12.1999 року, обтяжував - Перша київська державна нотаріальна контора, номер запису про обтяження - 1433379 від 03.11.2004 року.

Вищевказана інформація підтверджується довідкою № 216971 961 від 20.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.34).

Як вбачається з листа, наданого Першою київською нотаріальною конторою підставою для внесення обтяження є постанова про арешт майна боржника державного виконавця Кірілової О.М., що винесена на підставі ухвали Московського (на даний час Голосіївського) районного суду м.Києва у справі № 2-3282/8.

Позивачі також зазначають, що в рішенням Московського районного суду міста Києва від 29 травня 2001 року у справі № 2-3282/8, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду України від 05 грудня 2001 року, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення та вселення були задоволені частково, а саме, вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей у квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ з заявою про скасування арешту з майна, однак такий арешт не був знятий.

Крім того, позивачі звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про скасування арешту майна, застосованого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення та вселення і відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 16.06.2021 р. заява задоволена, а застосовані заходи забезпечення позову у виді арешту спірної квартири скасовані.

Однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно Янович І.Я. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було відмовлено у скасуванні запису про обтяження на підставі ухвали суду, оскільки таке обтяження було внесено на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Московського району № 6-1393/7.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен мас право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оскільки арешт майна мас тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена певними часовими рамками, а після припинення процедури, в зв`язку з якою накладено арешт, відповідне втручання право користування та розпоряджання власником своїм майном фактично набуває свавільного характеру, заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення.

Саме тому, позовні вимоги позивачів про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність такого обтяження протягом тривалого часу без відповідних правових підстав порушує їх право власності..

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Першої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт, накладений па квартиру АДРЕСА_1 , виключивши запис про нього з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме:

- арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1433379 від 03.11.2004, зареєстровано Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови №6-1393/7 від 21.12.1999 року відділу державної виконавчої служби у Московському районі, додаткові дані: архівний номер 2203272KIEV, архівна дата 06.01.2000, дата виникнення 06.01.2000, № реєстра: 3-4, внутр. № B3016D2722F14C2B3859, коментар - вх. 23(10:50)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: