Справа № 372/3415/21
Провадження № 2-1724/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування про повернення малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду, на обґрунтування якої вказала, що є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Обухівського районного суду від 19.09.2020 у позивача було відібрано сина без позбавлення батьківських прав в зв`язку з неналежним вихованням. На даний час вона переглянула свої ставлення до життя, працює, алкогольними напоями не зловживає, в зв`язку з чим, просить повернути їй дитину.

Представником відповідача направлено відзив на позову заяву та зазначено про визнання позову в повному обсязі.

Позивач в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов визнають.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2020 позов Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Броварської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районої державної адміністрації, про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, задоволений. Відібраний малолітній, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від його матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав та передано дитину Службі у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації.

Відповідно до довідки про доходи віл 05.05.2021 ОСОБА_1 працює на посаді прибиральниці в СП «Оптіма Фарм» ЛТД.

Відповідно до договору про оренду житла від 20.04.2021, ОСОБА_1 винаймає кімнату для проживання в АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристик СИ «Оптіма-фарм» ЛТД від 26.04.2021 та Броварської міської ради від 26.11.2020 ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 25.06.2021, рекомендовано за доцільне повернути ОСОБА_1 , малолітнього сина ОСОБА_1 .

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.1,3 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини.

З огляду на положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про повернення дитини матері, в зв`язку зі зміною її ставлення до виховання дитини, а також їх відповідність інтересам дитини, оскільки на даний час відповідач не може належним чином виконувати батьківські обов`язки та забезпечити здорове зростання та розвиток дитини.

Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування про повернення малолітньої дитини - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було відібрано на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 19.05.2020.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2021.

Суддя О.Б. Тиханський