Провадження № 2/742/76/21
Єдиний унікальний № 742/1753/20
РІШЕННЯ
20 квітня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Голушко А.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Прилуцької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,-
06.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування позову посилається на те що позивач перебували з відповідачкою в шлюбі, мають двох дітей сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 , донька після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Однак відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з донькою, тому позивач просить визначити спосіб участі у вихованні доньки, а саме встановити графік побачень та спілкування з малолітньою донькою.
Ухвалою судді від 06.07.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 12.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
В судовому засіданні відповідач та її представник не заперечили проти задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте завчасно подав письмову заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, просив при вирішенні справи врахувати інтереси дитини.
Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Оскільки відповідач визнала, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.
Суд, заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.06.2006 року по 17.09.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, судом безспірно встановлено, що спільний син сторін проживає разом з батьком, а спільна донька з матір`ю, позивач та відповідач не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні доньки шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків.
Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.І ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що: «Під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.»
Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.
Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України).
Враховуючи викладене вище та те, що відповідачем позовні вимоги визнано, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, визначивши спосіб участі батька у вихованні доньки у спосіб визначений позовною заявою.
Таким чином, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачеві належить повернути 50 відсотків сплаченого судового збору та стягнути 420,40 гривень судового збору з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Прилуцької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї задовольнити.
Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_7 , 2012 р.н., особисте спілкування:
-побачення п`ять разів на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 17.00 год. до 20.00 год. За місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування.
-спільний відпочинок: кожного тижня, одну добу під час вихідних дитина проводить з батьком.
-необмежене спілкування з донькою ОСОБА_7 , 2012 р.н., особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.
-в день побачення батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_7 батько має право забирати доньку з дому/школи особисто.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 420,40 грн. сплаченого судового збору.
Повернути ОСОБА_1 50% судового збору у розмірі 420,40 грн. відповідно до квитанції №91 від 03.07.2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Повний текст виготовлено 21.04.2021.
Суддя В.М. Бездідько