ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4593/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/628/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Іванюта О.М.

представника позивача ПМП "ПЕСА" - адвоката Притули О.Б., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Старости М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Старости Мар`яна Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в цивільній справі № 607/4593/17-ц за позовом приватного малого підприємства «ПЕСА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_2 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог приватного малого підприємства «ПЕСА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_2 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро - відмовлено.

23.10.2020 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Староста М.І. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, оскільки за результатами розгляду справи по суті судом не було вирішення питання про стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 79700 гривень, докази про понесення яких надавались в ході розгляду справи по суті.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року вказану заяву представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено, стягнуто із приватного малого підприємства «ПЕСА» (47731, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Хатки, вул. Шевченка, 40, ідентифікаційний код: 21130882) в користь ОСОБА_1 79700 (Сімдесят дев`ять тисяч сімсот) гривень понесених витрат на правничу допомогу.

Не погодившись із цим додатковим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції при постановленні додаткового рішення не врахував співмірності понесених витрат на правову допомогу, умов договору про надання правової допомоги, заперечення позивача щодо розміру судових витрат та інших обставин, визначених ч. 4 ст. 137, ст. 141 ЦПК України, а також не застосував дані норми процесуального права, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Вважає, що відповідач значно завищив суму витрат на професійну правничу допомогу та не додав доказів, які б свідчили про доцільність наведеного розміру витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і витрати на доїзд адвоката зі Львова до Тернополя.

Вказує, що доїзд адвоката до суду не є наданням правової допомоги клієнту та не можу братись до розрахунку за надання правової допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити додаткове рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим та зазначає що в даному випадку апеляційну скаргу подала відповідач ОСОБА_2 права якої додатковим рішенням не порушено, оскільки витрати на правничу допомогу стягнуто з приватного малого підприємства «ПЕСА»- юридичної особи.

Вказує, що до суду першої інстанції було надано всі необхідні докази на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник Староста М. І. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення місцевого суду - без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник ПМП "ПЕСА" просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає ,що права скаржника порушено як засновника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась ,надіслала до апеляційного суду заяву в якій просила апеляційну скргу задовольнити та розглянути справу без її участі.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони..

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, сторони по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дане рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та об`ємом виконаної адвокатом роботи, підтверджені належними і допустимими доказами, а тому з позивача ПМП "ПЕСА" на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 79700 грн. фактично понесених витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

ПМП "ПЕСА"в апеляційному порядку дане рішення не оскаржувало.

Відповідач по справі ОСОБА_2 як фізична особа оскаржила додаткове рішення суду про стягнення з позивача ПМП "ПЕСА" на користь відповідача ОСОБА_1 79700 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята статті 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Старостою М.І. було надано суду докази в підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 79700 гривень, а саме:

- договір №03/10/17 від 03 жовтня 2017 року про надання правової допомоги, який укладений між адвокатським об`єднанням «АЙЕМПАРТНЕРС» та ОСОБА_1 , згідно умов якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, зокрема здійснювати повне представництво та захист прав й інтересів ОСОБА_1 в усіх судових органах України по справі №607/4593/17;

- додаткову угоду до договору №03/10/17 від 03.10.2017 року про надання правової допомоги згідно якої пункт 4.1. Договору про надання правової допомоги № 03/10/17 від 03 жовтня 2017 року змінено та викладено в наступній редакції:

4.1. За надання правової допомогу передбаченої цим Договором, КЛІЄНТ сплачує АДВОКАТСЬКМУ ОБ`ЄДНАННЮ гонорар в розмірі, який вираховується з фактичної кількості витрачених годин на надання правової допомоги КЛІЄНТУ, з розрахунку 1 година роботи адвоката АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ дорівнює 400 грн. 00 коп. Сторони домовились про те, що у вартість правової допомоги включено всі витрати, які АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ може понести та є необхідними для належного представництва інтересів КЛІЄНТА з метою виконання Договору про надання правової допомоги №03/10/17 від 03.10.2017 року,

Доповнено Договір про надання правової допомоги № 03/10/17 від 03 жовтня 2017 року пунктом 4.4, який викладено в наступній редакції:

4.4. Розрахунки за даним Договором здійснюються шляхом перераховування на розрахунковий рахунок АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ грошових коштів (гонорару) протягом 5 (п`яти) робочих днів відповідно до виставлених АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ рахунків та підписаних Сторонами актів виконаних робіт (наданих послуг).

Всі інші положення Договору про надання правової допомоги № 03/10/17 від 03 жовтня 2017 року залишаються без змін.

-додаткову угоду до договору №03/10/17 від 01.03.2020 року про надання правової допомоги згідно якої пункт 7.1. Договору про надання правової допомоги № 03/10/17 від 03 жовтня 2017 року змінено та викладено в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року».

Всі інші положення Договору про надання правової допомоги № 03/10/17 від 03 жовтня 2017 року залишаються без змін.

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 згідно Договору №03/10/17 про надання правової допомоги від 03.10.2017 року у якому адвокатським об`єднанням наводиться опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням ««АЙЕМПАРТНЕРС»;

- Дублікат квитанції № 0.0..1 від 05.04.2018 року, згідно якої ОСОБА_1 оплачено адвокатському об`єднанню «АЙЕМПАРТНЕРС» 19200 гривень за адвокатські послуги;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 2 згідно Договору №03/10/17 про надання правової допомоги від 03.10.2017 року у якому адвокатським об`єднанням наводиться опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням ««АЙЕМПАРТНЕРС»;

- Дублікат квитанції № 0.0..1 від 28.02.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 оплачено адвокатському об`єднанню «АЙЕМПАРТНЕРС» 28000 гривень за адвокатські послуги;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 3 згідно Договору №03/10/17 про надання правової допомоги від 03.10.2017 року у якому адвокатським об`єднанням наводиться опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням ««АЙЕМПАРТНЕРС»;

- Дублікат квитанції № 0.0..1 від 12.03.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 оплачено адвокатському об`єднанню «АЙЕМПАРТНЕРС» 20300 гривень за адвокатські послуги;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 4 згідно Договору №03/10/17 про надання правової допомоги від 03.10.2017 року у якому адвокатським об`єднанням наводиться опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням ««АЙЕМПАРТНЕРС»;

- Дублікат квитанції № 0.0..1 від 20.10.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 оплачено адвокатському об`єднанню «АЙЕМПАРТНЕРС» 12200 гривень за адвокатські послуги;

- Звіт про надану правову допомогу від 19.10.2020 року у якому адвокатським об`єднанням наводиться опис робіт (наданих послуг), дата надання послуг, кількість витраченого часу, ціну за одну годину та вартість наданих послуг адвокатським об`єднанням ««АЙЕМПАРТНЕРС» при наданні правової допомоги ОСОБА_1 ..

Згідно частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Такого ж висновку дійшов ВС у своїй постанові від 25 травня 2021 року (справа №910/7586/19).

Суд першої інстанції , дослідивши надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Старостою М. І. докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу , врахувавши характер спірних правовідносин у справі, тривалість розгляду справи,час на складання процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав відповідача, свобод і законних інтересів , дійшов висновку, що заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 79700 грн є доказово обґрунтованими та підлягають стягненню.

Згідно ст. ч 2.п 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати пов`язані з розглядом справи ,покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог приватного малого підприємства «ПЕСА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору №12 від 27.04.2016 року укладеного між приватним малим підприємством «ПЕСА» в особі директора ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_1 на виготовлення, доставку та монтаж вікон в частині отримання ОСОБА_2 від імені приватного малого підприємства «ПЕСА» завдатку в сумі 3500 євро - відмовлено.

В даній справі позивачем по справі є юридична особа приватне мале підприємство «ПЕСА» з якого додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року стягнуто витрати на правничу допомогу та яке не оскаржувалось позивачем.

Таким чином додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року суд не не вирішував питання про права свободи. інтереси та обов`язки відповідача по справі фізичної особи ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що рішення суду є незаконним, оскільки суд першої інстанції при постановленні додаткового рішення про стягнення з позивача приватного малого підприємства «ПЕСА» витрат на правничу допомогу не врахував співмірності понесених витрат на правову допомогу, умов договору про надання правової допомоги , доказів що до понесених витрат , колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані, оскільки оскаржуване рішення не порушує прав відповідача ОСОБА_2 як фізичної особи, оскільки вирати на правничу допомогу стягнуто з позивача юридичної особи приватного малого підприємства «ПЕСА».

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року.

Головуюча: Г. М. Шевчук

Судді: О. З. Костів

О. Я. Міщій