Провадження № 2/263/2713/2021
УХВАЛА
11 жовтня 2021 року місто Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Є.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
При цьому ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 66960409, відкритому державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахновою Тетяною Валентинівною, на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 січня 2020 року № 4179 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олег Миколайович.
Ознайомившись із матеріалами позову, вважаю, що позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя, підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні, у зв`язку із чим позовну заяву слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначна, необхідно дійти висновку, що така підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників, що забезпечить учасникам засади цивільного судочинства, зокрема пріоритет швидкого вирішення справи та можливість встановлення усіх обставин у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
На підставі викладеного, для всебічного та об`єктивного розгляду справи, враховуючи, що позивач не має можливості подати запитувані ним докази, клопотання про витребування таких подане у строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу, суд вважає за необхідне витребувати вказані відомості у копіях.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.
Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі, або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Крім того, ч. 3 ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Як роз`яснено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.
Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Зважаючи на предмет позовних вимог, та на той факт, що у разі задоволення судом позову може відбутись безпідставне стягнення коштів, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 3, 13, 19, 175-177, 187 ЦПК України, суддя,
Відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахнова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 66960409, відкритому державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вахновою Тетяною Валентинівною, на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 січня 2020 року № 4179 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олег Миколайович.
Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Судове засідання для розгляду справи по суті провести 16 листопада 2021 року о 09:00 год. у приміщенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, розташованому за адресою: пр. Металургів, 31, м. Маріуполь, Донецька область, із повідомленням (викликом) сторін.
Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) позивачеві одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.
Встановити позивачу строк п`ятнадцять днів із дня отримання відзиву, протягом якого позивач має право подати відповідь на відзив, до якої застосовуються правила, встановлені частинами третьою п`ятою ст. 178 ЦПК України. Копія відповіді на відзив та доданих до неї документів повинна бути надіслана (надана) відповідачеві одночасно з надісланням (наданням) відповіді не відзив до суду.
Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Зазначені документи необхідно направити на адресу суду до 10 листопада 2021 року.
Повідомити, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати позивачеві.
Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслати відповідачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С.Ікорська