Провадження № 22-ц/801/1996/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Воробйова В. В. в залі суду в місті Вінниці, повний текст судового рішення складено 27 липня 2021 року,

у цивільній справі № 127/18243/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,

встановив:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною було розглянуто та ухвалено рішення про його часткове задоволення.

02.07.2021 відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, яка мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Під час судового засідання, її адвокатом була озвучена позиція щодо стягнення з позивача витрат за надання правничої допомоги. Тому, на підставі ст. 270 ЦПК України, просила ухвалити додаткове рішення за яким стягнути з позивача витрати за правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

В поданих суду запереченнях проти стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 просив у задоволенні заяви відповідача відмовити у повному обсязі. Обґрунтував свої заперечення тим, що відповідач з представником були присутні в підготовчому судовому засіданні 20.01.2021 року та при розгляді справи по суті 09.04.2021 року, проте попередній розрахунок судових витрат ними надано не було, як і договір про надання правової допомоги та інші документи. Наданий відповідачем розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу не містить дати його складання. При ухваленні рішення у суду не було підстав для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати з боку відповідача не заявлялись. Сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу є очевидно завищеною, так як адвокатом у справі не було підготовлено жодного процесуального документу.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11250,00 грн. (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.).

Судове рішення мотивоване тим, що з матеріалів справи вбачається, що 02.07.2021 року відповідачем було подано суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі (а.с. 162) та зазначено її представником в судовому засіданні щодо наміру стягнення з позивача витрат за надання правничої допомоги. Відповідачем було дотримано строки подачі заяви про ухвалення додаткового рішення з приводу вирішення питання відносно розподілу витрат на надання правничої допомоги та доказів на їх підтвердження.

З огляду на положення ст. 134 ЦПК України, суд не прийняв посилання позивача на те, що відповідачем не було подано суду попередній розрахунок судових витрат, оскільки частина друга цієї статті встановлює право суду відмовити стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, вирішуючи питання про розподіл судових витрат та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив із доведеності розміру понесених витрат, складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг й виконаних робіт, а також врахував наданий відповідачем договір-доручення та розрахунок суми гонорару, додані до заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що заявлена стороною відповідача сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 15000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважав необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати, а саме, щодо витрат відповідача ОСОБА_2 на правничу допомогу, які відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України слід стягнути з позивача на користь відповідача в розмірі 11250,00 грн. враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, а посилання позивача на те, що сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу є очевидно завищеною не підтверджене жодними доказами.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вказане рішення є незаконним, не обґрунтованим і фактично не містить мотивів його прийняття. попередній розрахунок судових витрат ними надано не було, як і договір про надання правової допомоги та інші документи. Наданий відповідачем розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу не містить дати його складання. Суд першої інстанції доводам Скаржника належної правової оцінки не надав, суд надав формальну оцінку долученим документам, виходячи виключно із суми сплачених відповідачем коштів без співмірності такої суми із обсягом виконаної роботи.

30.08.2021 ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила аргументи позивача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, стороною позивача не ставились під сумнів дані документи, а тому витрати є доведеними та такими, які підлягають стягненню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Так, у заяві ОСОБА_2 повідомляє, що під час судового засідання, на аудіо запис її адвокатом була озвучена позиція щодо стягнення з позивача витрат за надання правничої допомоги. До поданої 02.07.2021 заяви додала докази на підтвердження понесених витрат наданої правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн.

При цьому заявником не дотримано строк подання доказів на підтвердження понесених витрат наданої правничої допомоги, визначений у частині восьмій статті 141 ЦПК України.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що додаткове рішення суду від 26 липня 2021 року підлягає скасуванню, а заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 127/18243/20 слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 127/18243/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник