Справа № 487/6543/21
Провадження № 2/487/2639/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черткової Ольги Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черткової О.В. про визнання виконавчого напису №9875, виданого 24.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 15.09.2021 позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків і надання доказів на підтвердження, що місцем виконання виконавчого напису є територія Заводського району м. Миколаєва, у зв`язку з чим справа відповідно до ч.12 ст. 28 ЦПК України територіально підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

На виконання ухвали суду від 15.09.2021, позивач ОСОБА_1 надана заява про направлення справи за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва, у зв`язку з тим, що місцем виконання напису №9875, виданого 24.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., є місце роботи позивача Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, місцезнаходження якого за адресою: м. Миколаїв вул. Мала Морська, 19, що територіально відноситься до Центрального району м. Миколаєва.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного:

За загальним правилом про підсудність відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас згідно з правилами, які врегульовані ч. 12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем виконання виконавчого напису.

Саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа.

Позивач звернулась з даним позовом саме до Заводського районного суду м. Миколаєва посилаючись на правила ч.12 ст. 28 ЦПК України за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ).

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому, підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1,2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, м.Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавчепровадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 24.06.2021 старшого державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження №65743944, звернуто стягнення на доходи боржника, які остання отримує в Департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, місцезнаходження якого за адресою: м. Миколаїв вул. Мала Морська, 19, що територіально відноситься до юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Тобто у даному випадку місцем виконання виконавчого документу є місце звернення стягнення на доходи боржника, що не відноситься до територіальної юрисдикції Заводському районному суд м. Миколаєва

Інших підстав які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність в Заводському районному суді м. Миколаєва з урахуванням спору, який виник у сторін, суду не надано.

При цьому, як вже зазначалось, у даному випадку, позивач має право вибору альтернативної підсудності.

Позивач скористалась своїм правом та просила направити справи за підсудністю до Центрального о районного суду м. Миколаєва.

Отже, дана позовна заява не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, у зв`язку з чим справу слід передати за підсудністю на розгляд до компетентного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За викладених обставин, вважаю за необхідне передати вказану справу на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва, за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 31, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черткової Ольги Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передати на розгляд Центрального районному суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

Суддя: С.М. Афоніна