Справа № 441/882/20 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/3180/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
Провадження № 22-ц/811/3159/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Жидачек Тетяни Миколаївни на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Жидачек Тетяни Миколаївни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 травня 2020 р. і до досягнення кожним із дітей повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , в користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

В решті частині позову - відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішеннямГородоцького районного суду Львівської областівід 19 жовтня 2020 рокуу задоволенні заяви адвоката Жидачек Тетяни Миколаївни про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. у справі про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовлено.

Рішення суду та додаткове рішення оскаржила представник ОСОБА_1 - Жидачек Тетяна Миколаївна .

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду є незаконними, необґрунтованими та підлягають скасуванню у частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Стверджує, що ухвалення рішення порушує норми ЦПК України, оскільки заява про те, що докази на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, була надана суду до закінчення судових дебатів, а саме 03 вересня 2020 року.

Зазначає, що суд мотивував відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу тим, що до матеріалів справи не долучено опису робіт, виконаних адвокатом та розрахунку здійснених ним витрат.

Посилається на п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, згідно з яким у разі необхідності у резолютивній частині зазначається про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Звертає увагу на те, що питання про стягнення судових витрат було вирішено по суті спору, відтак вважає, що ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат суперечило п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Вважає, що порушення норм ЦПК України призвело до того, що рішення суду першої інстанції від 03 вересня 2020 року не дало змоги правильно та обґрунтовано вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року скасувати.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 29 березня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи убачається, що 28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину починаючи з 01 лютого 2020 року.

Також позивачка просила стягнути витрати на правничу допомогу

Згідно рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 травня 2020 року і до досягнення кожним із дітей повноліття.

В частині стягнення аліментів за минулий час - з лютого 2020 року - відмовлено.

Також відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень, оскільки, як зазначив суд, не було долучено опису робіт (наданих послуг) та розрахунку здійснених витрат.

Додатковим рішенням Городоцького районного суду від 19 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Жидачек Т.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень, з тих підстав, що дане питання вже було вирішено у рішенні суду від 03 вересня 2020 року.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу ухвалене з порушенням норм процесуального права.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Пунктом 8 цієї ж норми Закону передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, ч. 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому разі в резолютивній частині рішення вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

Із матеріалів справи убачається, що представник позивача ОСОБА_1 - Жидачек Т.М. до початку розгляду справи по суті подала заяву про те, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у розумінні ст. 141 ЦПК України (а.с.88).

Як випливає із рішення суду, судом першої інстанції розглянуто справу у відсутності сторін та відмовлено у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу через не надання опису робіт (наданих послу), виконаних адвокатом та розрахунку здійснених ним витрат.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказану заяву представника позивача, що докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та прийшов до передчасного висновку про відмову в позові в цій частині.

Натомість у п`ятиденний строк, а саме 08 вересня 2020 р. представник позивача, подала до суду заяву про стягнення судових витрат та одночасно подала докази, які підтверджують вартість понесених позивачем витрат, зокрема договір про надання правової допомоги, протокол узгодження гонорару на суму 800 грн. за 1 годину, розрахунок витрат на правничу допомогу, акт приймання-передачі послуг на суму 5000 грн. та копії квитанцій.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу належним чином обґрунтовані і підтверджені належними та допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Ухвалюючи рішення суду в частині стягнення судових витрат, суд першої інстанції не взяв до уваги заяву представника позивача, яка була подана до початку розгляду справи, про те, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, та дійшов помилкового висновку про відмову в позові в цій частині через відсутність належних та допустимих доказів.

Відтак, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Оскільки рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року вже вирішено було питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то підстав для прийняття додаткового рішення з даного питання вже не було.

За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року в частині відмови у позові про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасуванню та ухвалення в цій частині нового рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.

Додаткове рішенняГородоцького районного суду Львівської областівід 19 жовтня 2020 року слід скасувати.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Жидачек Тетяни Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 вересня 2020 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.

Додаткове рішенняГородоцького районного суду Львівської областівід 19 жовтня 2020 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.