Справа № 153/192/21
Провадження № 22-ц/801/743/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 рокуСправа № 153/192/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення учасників судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року, постановлену суддею Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 році ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

15.02.2021 Ямпільським районним судом Вінницької області видано судовий наказ, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким вимогу заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що за цією вимогою не може бути виданий судовий наказ, оскільки вона не входить до переліку, який визначений ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому вона не підлягає розгляду в порядку наказного провадження. Крім цього, судові витрати входять до предмету доказування по справі, що, також, унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження. Крім того, суд зазначив, що за правилами наказного провадження справа розглядається без повідомлення та виклику сторін, тому боржник буде позбавлений права довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тобто статтею визначений вичерпний перелік вимог, однак серед вказаного переліку витрати на професійну правничу допомогу не входять.

Відповідно до ч.1 ст. 164 ЦПК України передбачено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір, який справляється за подання заяви про видачу судового наказу, є судовими витратами в розумінні п.6 ч.1 ст. 168 ЦПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що заявник мала можливість пред`явити позов до боржника у порядку позовного провадження, де передбачений порядок доказування витрат на професійну правничу допомогу і при ухвалені судового рішення за результатами розгляду вирішується питання відшкодування витрат понесених сторонами. Однак ОСОБА_1 звернулася в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно виходив із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження боржник у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. З чим погоджується апеляційний суд.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не є суттєвими та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути розглянуті в рамках наказного провадження, оскільки вони не входить до переліку, який визначений ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало