Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1479/21
Провадження № 2/553/844/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2021 року м.Полтава
Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно і зняття з нього арешту,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає визнати право власності на належне йому нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зняти з неї арешт та заборону відчуження, виключити відомості про арешт та заборону відчуження нерухомого майна з відповідного Державного Реєстру.
Свої вимоги мотивував тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2005 є власником квартири АДРЕСА_1 . Маючи на меті здійснити відчуження нерухомого майна, йому стало відомо про наявність у Державному реєстрі запису щодо обтяження належної йому квартири.
Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо нього, як власника квартири, були внесені 11.04.2005, а арешт на неї було накладено 15.04.2005, де власником вказаної квартири зазначена попередній власник ОСОБА_3 . При цьому, в якості підстави обтяження зазначена ухвала Ленінського районного суду м.Полтави від 15.04.2005.
За повідомленням Полтавського обласного державного нотаріального архіву інформація про накладення арештів та заборон на відчуження майна судовими та слідчими органами за 2005 рік на ОСОБА_1 не виявлена.
Таким чином, зважаючи на те, що позивач 06.04.2005 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , а в порядку забезпечення позову за ухвалою суду від 15.04.2005, на неї накладено арешт, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Ухвалою суду від 07.07.2021 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 08.09.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Від позивача надійшла до суду заява, відповідно до якої останній прохає розгляд справи провести без його участі. Одночасно позивач уточнив свої заявлені вимоги та прохав суд скасувати арешт майна та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реквізитами, вказаними в ньому.
Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, зокрема, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом, правом надання відзиву на позов не скористався.
Третя особа надіслала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи здійснювати у відсутність представника Першої полтавської нотаріальної контори, вирішення спору залишила на розсуд суду.
Згідно з ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
За змістом п.11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
Згідно із копією договору купівлі-продажу квартири від 06.04.2005, ОСОБА_3 зобов`язалась передати майно у власність ОСОБА_1 , а останній зобов`язався прийняти його та сплатити оговорену суму коштів. За цим договором була відчужена квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).
Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 06.04.2005 (а.с.6).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно убачається, що датою прийняття рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем є 11.04.2005 (а.с.7).
Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , попереднім власником зазначена ОСОБА_3 (а.с.8-10).
За таких обставин, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , і його право власності є належно зареєстрованим.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 15.04.2005 на підставі заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на зазначене вище нерухоме майно, накладено арешт. При цьому, в якості підстави обтяження зазначена ухвала суду від 15.04.2005 про арешт майна (а.с.11-12).
За змістом ухвали суду про вжиття заходів забезпечення, останні були застосовані судом за заявою ОСОБА_2 через наявність спору з ОСОБА_3 з приводу спірної квартири АДРЕСА_1 .
Суд зазначає, що згідно із нормами цивільного процесуального закону, питання про скасування заходів забезпечення позову може вирішуватись судом за клопотанням учасника справи. Між тим, інша особа, відмінна від учасника справи і яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Як вбачається з листа, наданого Полтавським обласним державним нотаріальним архівом (а.с.14) за результатами перевірки Алфавітних книг Першої полтавської державної нотаріальної контори та Реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та квартир в багатоповерховому будинку житло-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених на будинки судовими та слідчими органами за 2005 рік інформація про можливе накладення заборони на відчуження майна ОСОБА_1 не виявлена.
За таких обставин, враховуючи, що позивач не був учасником справи, в ході якої накладено арешт на належне йому майно, беручи до уваги відсутність підстав для продовження обтяження на майно і неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому суд враховує, що застосування заходів забезпечення перешкоджає позивачу мирно володіти своїм майном.
Керуючись ст.ст.81, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт майна та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за наступними реквізитами:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Повне найменування третьої особи: Перша полтавська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: 36000, м.Полтава, вул.Гоголя, 11.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повний текст рішення виготовлений 30.09.2021.