Справа № 761/5119/17
Провадження № 2/761/120/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «СЕТАМ», Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «СЕТАМ», Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання договору дарування квартири недійсним, серія та номер 3953, виданий 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та інше спадкове майно. У 2013 р. ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я позивача та ОСОБА_5 у 2014 р. померла зробила новий заповіт на останніх, оскільки у попередньому заповіті були допущені помилки. Після смерті ОСОБА_4 з метою одержання свідоцтва про право на спадщину 06.08.2016 р. позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Дванадцятої Київської нотаріальної контори. На підставі чого державний нотаріус відкрив спадкову справу № 959/16. 24.01.2017 р. державний нотаріус Дванадцятої Київської нотаріальної контори Мельник М.П. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю спадкового майна та реєстрацією права власності в Державному реєстрі за іншою особою. Того ж дня державний нотаріус Дванадцятої Київської нотаріальної контори Мельник М.П. надала позивачу інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ідентифікаційний номер довідки 78703896, в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, серія та номер 3953, виданий 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Однак, позивач вважає, що вказаний договір дарування є недійсним, оскільки ОСОБА_4 не укладала його, так як з 1997 р. по свою смерті проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . Тим більше, остання до 2013 р. була одружена з ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. А тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 13.03.2017 р. відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні судом залучено до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою від 08.08.2018 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 21.01.2020 р. задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою від 03.07.2020 р. поновлено провадження у справі, оскільки на адресу суду від експертної установи надійшов висновок експерта, складений за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 03.07.2020 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення сторони позивача та представника третьої особи - ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_4 , свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.12.1975 р., свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 27.10.1985 р.

15.02.2014 р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г., яким заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках належну їй квартиру АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, площею 0,0600 га, призначенні для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський р-н., СТ «Авіатор».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 07.07.2016 р. При цьому, на момент смерті останньої квартира АДРЕСА_1 , належала їй на підставі договору купівлі - продажу нерухомості № D6649/14474 від 23.12.1997 р.

Після смерті ОСОБА_4 , з метою отримання спадщини, позивач звернувся до Дванадцятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Однак, 24.01.2017 р. державний нотаріус Дванадцятої Київської нотаріальної контори Мельник М.П. прийняла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю спадкового майна та реєстрацією права власності в Державному реєстрі за іншою особою.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 78703896 від 24.01.2017 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, серія та номер 3953, виданий 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

При цьому, 07.03.2017 р. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу передав у власність, ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначив, що ОСОБА_4 не укладала та не підписувала договір дарування з ОСОБА_2 , оскільки з 1997 р. по свою смерті проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , де посвідчений оспорюваний договір, в силу свого похилого віку не їздила, а тому вважає, що підпис в договорі виконаний від її імені невідомою особою, з метою підробки документу та заволодіння квартирою.

Так, згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 15 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

В той же час, статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ухвалою від 21.01.2020р. судом призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС». На вирішення експертів поставлено питання: си виконаний підпис у графі «Дарувальник» у договорі дарування квартири від 10 жовтня 2006 року, посвідченому приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 3953, від імені ОСОБА_4 безпосередньо самою ОСОБА_4 чи іншою особою?

Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 23/20 від 11.06.2020 р., встановлено, що підпис у графі «Дарувальник» у договорі дарування квартири від 10.10.2006 р., приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 3953, від імені ОСОБА_4 виконаний не самою ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як передбачено ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Так, у постанові від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц, Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, враховуючи, що ОСОБА_4 не підписувала договір дарування від 10.10.2006 р., отже, такий правочин вчинений в порушення дійсної волі дарувальника щодо розпорядження своїм майном, а томусуд вважає, наявні всі підстави для визнання договору дарування квартири, посвідчений 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3953, недійсним.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «СЕТАМ», Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири, посвідчений 10.10.2006 р. приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3953, за яким ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: