ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1200/17 Номер провадження 22-ц/814/703/21Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.

За участю секретаря : Кальник А.М.

Розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року, в складі судді Киричка С.А., дата виготовлення повного тексту рішення 21 січня 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу освіти (на даний час - Сектор освіти) Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати наказ №122 від 28.08.2017 року про звільнення її з посади директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2 неправомірним та скасувати його, поновити її на посаді керівника Зіньківського ліцею ім. М.К. Зерова, стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 602876 грн.

Позов мотивований тим, що вона з 01.10.2004 року обіймала посаду директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів.

Наказом відділу освіти Зіньківської РДА від 27.04.2017 року «Про зміну істотних умов праці» їй було повідомлено про те, що з 29.06.2017 року змінено істотні умови праці та застосовано особливу форму трудового договору - контракт.

В зв`язку з незгодою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, наказом №122 відділу освіти Зіньківської РДА Полтавської області від 28.08.2017 року її звільнено з посади директора школи.

Вважає, що наказ відповідача сектору є незаконним та неправомірним, виданий з перевищенням повноважень. Окрім того зазначає, що контрактна форма трудового договору для неї як керівника комунального навчального закладу не носить обов`язкового характеру.

Справа розглядалася судами різних інстанцій протягом тривалого часу.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано наказ №122 від 28.08.2017 року про звільнення з посади директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2 Зіньківської районної ради Полтавської області неправомірним і незаконним, та скасовано його.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Зіньківського ліцею імені М.К. Зерова Зіньківської районної ради Полтавської області.

Стягнуто з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 608118,4 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді директора Зіньківського ліцею імені М.К. Зерова Зіньківської районної ради Полтавської області та стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області на користь держави 6721,2 грн судового збору.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано незаконністю наказу про звільнення ОСОБА_1 в зв`язку зі зміною істотних умов праці - застосування особливої форми трудового договору - контракту, оскільки контрактна форма трудового договору, на час видачі оспорюваного наказу про звільнення не була обов`язковою для керівників навчальних закладів, що є у комунальній власності.

З огляду на порушення трудових прав позивача, місцевий суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, погодившись з наданим позивачем розрахунком, в основу якого було покладено середньоденну заробітну плату працівника на час звільнення та календарну кількість днів з часу звільнення до ухвалення судового рішення.

В апеляційній скарзі Сектор освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі сектор освіти), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує на завищений та необґрунтований розмір середнього заробітку, стягнутий судом на користь позивача за час вимушеного прогулу. Вважає, що при розрахунку суд помилково взяв до уваги кількість календарних днів, які підлягали обчисленню, замість робочих, як це передбачено «Порядком обчислення середньої заробітної плати» та підтверджується усталеною судовою практикою Верховного Суду при розгляді справ подібної категорії.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_1 з 01 жовтня 2004 року обіймала посаду директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2.

На даний час Зіньківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №2 перейменована на Зіньківський ліцей ім. М.К. Зерова.

Рішенням Зіньківської районної ради Полтавської області від 28.11.2008 року «Про порядок призначення на посаду і звільнення керівників підприємств, установ, закладів, що є в спільній власності територіальних громад району» вирішено встановити, що керівники підприємств, установ, закладів спільної власності територіальних громад району, призначаються на посаду виключно на пленарних засіданнях районної ради за поданням галузевого відділу райдержадміністрації з послідуючим укладенням трудового контракту з дотриманням вимог КЗпП України.

Вказаним рішенням затверджено Положення про контракт з керівниками підприємств, установ, закладів, які належать до спільної власності територіальних громад Зіньківського району, при прийнятті /найманні/ на роботу та типову форму контракту.

Вказане Положення визначає основні вимоги до контрактів при прийнятті /найманні/ на роботу керівників підприємств, установ, закладів, які належать до спільної власності територіальних громад району, і розроблено з урахуванням вимог Кодексу законів про працю України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших нормативних актів з цього питання.

Пунктами 1.3-1.4. розділу 1 Положення визначено, що призначення на роботу керівників підприємств, установ, організацій, які належать до спільної власності територіальних громад району, здійснюється шляхом укладення з ними контрактів, терміном від 1 до 5 років.

Відповідно до пункту 2.1. Положення призначення та звільнення керівників підприємств, установ, закладів /далі підприємств/, які належать до спільної власності територіальних громад району, здійснюється відповідно до статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за поданням відповідного галузевого управління (відділу) райдержадміністрації, погодженим головою райдержадміністрації, виключно на пленарних засіданнях районної ради шляхом укладення з ними трудових контрактів , а в період між пленарними засіданнями - розпорядженням голови районної ради про тимчасове призначення на посаду. Повноваження по підписанню контрактів надаються голові районної ради.

Рішенням Зіньківської районної ради Полтавської області від 22.07.2016 року внесені зміни до вищевказаного рішення Зіньківської районної ради від 28.11.2008 року «шляхом доповнення пунктом 6, відповідно до якого керівники загальноосвітніх і позашкільних навчальних закладів, що відносяться до об`єктів спільної власності територіальних громад району, призначаються на посади і звільняються з посад відділом освіти районної державної адміністрації (крім опорних навчальних закладів).

В подальшому, рішенням сесії Зіньківської районної ради від 22.07.2016 року зобов`язано відділ освіти райдержадміністрації вирішити питання про укладення трудового контракту з директором Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 до 31.08.2016 року.

Також рішенням Зіньківської районної ради Полтавської області від 23.11.2016 року затверджено нові редакції статутів навчальних закладів району, в тому числі і Зіньківської спеціалізованої школа І-ІІІ ступенів № 2.

Відповідно до пункту 1.4. Статуту Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 засновником навчального закладу є Зіньківська районна рада Полтавської області.

Пунктом 4.2 Статуту передбачено, що керівник навчального закладу призначається на посаду та звільняється з посади на умовах контракту відділом освіти Зіньківської РДА за погодженням із Зіньківською районною радою згідно чинного законодавства України.

Наказом відділу освіти Зіньківської РДА від 27.04.2017 року № 65 «Про зміну істотних умов праці» з 29.06.2017 року ОСОБА_1 змінено істотні умови праці: застосовано особливу форму трудового договору - контракт. Покладено на головного спеціаліста відділу освіти Ниценко Л. М. обов`язок ознайомити ОСОБА_1 з вказаним наказом та отримати письмове підтвердження-згоду на укладення форми трудового договору - контракту від ОСОБА_1 до 25.06.2017 року.

Сторонами не заперечується, що позивач 28.04.2017 року була ознайомлена з вказаним наказом.

Актами від 28.08.2017 року № 8 та № 9, складених комісією у складі: першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації, начальника та заступника начальника відділу освіти Зіньківської РДА, головного спеціаліста відділу освіти Зіньківської РДА, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від продовження роботи у зв`язку зі змінами істотних умов праці, а саме на контрактній формі трудового договору та, відповідно, відмову від запропонованої посади вчителя зарубіжної літератури.

Вказані обставини стали підставою для видачі наказу відділу освіти Зіньківської РДА від 28.08.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 Зіньківської районної ради Полтавської області з 28.08.2017 року внаслідок відмови від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до статті 44 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з ч. 4 ст. 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

У пункті 6 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

У пунктах 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (стаття 21 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до статті 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов`язкова.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року № 12-рп/98 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), Конституційний Суд України, виходячи з необхідності посилення правових засобів захисту прав громадян у галузі праці, унеможливлення їх ущемлення, додержання вимог ратифікованої Україною Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця, визнав за доцільне в подальшому обмежити визначення сфери застосування контракту лише законами, що є прерогативою Верховної Ради України.

Тим більше, контрактна форма трудового договору не може впроваджуватись нормативними актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, актами органів місцевого самоврядування, а також колективними договорами і угодами та іншими локальними нормативними актами.

Отже, Конституційним Судом України надано тлумачення, що термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада директора загальноосвітнього навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), відноситься до посад педагогічних працівників.

За змістом ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В даному випадку, позивач як керівник комунального навчального закладу звільнена з посади директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 Зінківської районної ради Полтавської області з 28 серпня 2017 року внаслідок відмови від продовження роботи у зв`язку зі змінами істотних умов праці, а саме на контрактній формі трудового договору.

Можливість застосування контрактної форми трудового договору в галузі освіти до 28.09.2017 року визначав Закон України від 23.05.1991 року «Про освіту», який втратив чинність 28.09.2017 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року.

Згідно ч.3 ст. 54 ЗУ «Про освіту», чинної на час виникнення спірних правовідносин, педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Виходячи з положень ст. 20 вказаного Закону, який втратив чинність, але був чинним на час виникнення спірних правовідносин, законодавством про освіту (станом до 28.09.2017 року) була визначена сфера обов`язкового застосування контракту лише для керівників навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю, тоді як Зіньківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 2 Зіньківської районної ради Полтавської області знаходиться в комунальній власності, що визначено пунктами 1.1, 1.4 Статуту.

Таким чином, діючим на час звільнення позивача законодавством не передбачалось в обов`язковому порядку укладання трудового договору у формі контракту з педагогічними та науково-педагогічними працівниками, в тому числі і керівниками навчальних закладів, які знаходяться в комунальній власності і належать територіальній громаді району.

Ухвалюючи рішення про скасування наказу про звільнення як незаконного та поновлюючи позивача ОСОБА_1 на посаді керівника навчального закладу, суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі та вирішив спір з дотриманням норм матеріального права, на підставі чого прийшов до обґрунтованого висновку про те, що станом на час винесення наказу про звільнення діяв Закон України «Про освіту» в попередній редакції, яка визначала сферу обов`язкового застосування контракту лише для керівників начальних закладів, які є у загальнодержавній власності, тоді як позивач обіймала посаду керівника навчального закладу, який відноситься до комунальної власності, а відтак на такі правовідносини не розповсюджується обов`язковість укладання трудового договору виключно у формі контракту, що в свою чергу виключає правомірність звільнення працівника за п. 6 ст. 36 КЗпП України внаслідок його відмови укласти контракт тоді, коли така форма трудового договору для даного працівника не була визначена обов`язковою діючим законодавством.

Разом з тим судова колегія не може в повній мірі погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 608118,4 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, ухвалюючи рішення в цій частині суд зазначив, що при нарахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно множити середньоденну заробітну плату на число календарних, а не робочих днів.

Колегія суддів вважає вказаний висновок помилковим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Середньоденний заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», за правилами, передбаченими Порядком обчислення заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Пунктом 5 розділу IV вказаного порядку встановлено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Таким чином для обчислення середнього заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться не календарні, а виключно робочі дні.

В даному випадку, судом першої інстанції вірно взято до уваги 524,24 грн. як розмір середньоденної заробітної плати звільненого працівника ОСОБА_1 , який необґрунтовано помножено на кількість календарних 1160 днів вимушеного прогулу, у зв`язку з чим не може вважатись правильним визначений судом заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 608118,4 грн.

При обрахуванні вказаного заробітку за час вимушеного прогулу розрахунковими величинами будуть 524,24 грн. та 766 як кількість робочих днів, тобто з дати звільнення по час ухвалення судового рішення, без урахування періоду, коли позивач фактично була поновлена на роботі на підставі судового рішення в допущеній до негайного виконання частині отримувала за цей час заробітну плату.

При цьому колегія суддів не бере до уваги визначений сектором освіти середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 414,56 грн. за період з 01.06.2018 року по дату ухвалення рішення, оскільки запропонований відповідачем розмір середньоденної зарплати не ґрунтується на положеннях Порядку обчислення заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, яким розмір такої середньоденної заробітної плати визначається за період, який передував звільненню, а в даному випадку це липень-серпень 2017 року.

З огляду на кількість днів вимушеного прогулу та розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 стягненню з відповідача підлягає 766*524.24=401567,84 грн.

Зважаючи на помилковість розрахунку суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок безпідставного обрахування кількості календарних, а не робочих днів, судове рішення в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 608118,4 грн. до 401567,84 грн. (вказаний розмір визначений без урахування обов`язкових зборів та платежів).

За вказаних обставин, судове рішення також підлягає зміні в частині розподілу судових витрат шляхом зменшення підлягаючого стягненню з відповідача судового збору з 6721,2 грн. до 4655,68 грн., що відповідає встановленому ст. 141 ЦПК України принципу пропорційності до задоволених позовних вимог (зменшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 608118,4 грн. до 401567,84 грн., що становить 66 % від заявлених позовних вимог ).

Окрім того, на користь держави з апелянта - Сектору освіти Зіньківської РДА підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6654 грн. за подачу апеляційної скарги, оплата якого була відстрочена згідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.02.2021 року до розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року в частині стягнення з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору змінити.

Зменшити стягнутий з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 608118,4 грн. до 401567,84 грн.

Зменшити стягнутий з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області розмір судового збору стягнутий на користь держави з 6721,2 грн. до 4655,68 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Сектору освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 6654 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Кузнєцова О.Ю

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду

29.03.2021

Начальник відділу забезпечення діяльності

судової палати з розгляду цивільнихсправ О.О. Рибак