Провадження №2/149/520/21
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.2021 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г. ,

при секретарі Паламарчук Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Мишковської Т.М.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Підгурської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмільник в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 22.12.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2016 року розірвано. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає з позивачем. Рішенням Вінницького міського суду від 26.11.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на доньку у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно.

Разом із тим, позивач на утримання доньки витрачає значні кошти щомісячно, оскільки дитина потребує постійного догляду, ліків, нормального харчування, одягу витрат на лікування, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів з 2000 грн до 3500 грн, щомісячно на доньку.

Також донька ОСОБА_3 має статус інваліда та хворіє на цукровий діабет І типу середньої важкості, церебрастичний синдром, двобічна плосковальгусна деформація стоп, гіпертрофія аденоїдів, її стан значно погіршився, у зв`язку із чим витрачаються значні кошти на лікування, які позивач також просить стягнути з відповідача як батька дитини.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.08.2021 року представник відповідача адвокат Підгурська В.В. суду надала відзив, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку і тим, що відповідач стабільно сплачує аліменти на доньку і не ухиляється від своїх обов`язків відносно утримання дитини. Наразі відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася донька ОСОБА_4 , а його дружина перебуває у декретній відпустці. Відповідач є єдиним хто здійснює фінансове забезпечення сім`ї та його дохід складає 6000 грн. Крім того у відповідача є мама пенсійного віку, яка має статус особи з інвалідністю і також потребує матеріальної допомоги. А тому відповідач нема має фінансової змоги сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн. Стосовно товарних чеків на суму 57 110 грн, якими позивач підтверджує придбання виробів медичного призначення, зазначає, що вказані товарні чеки не є належними доказами факту понесення додаткових витрат на дитину, оскільки не дає змогу встановити, який саме товар було придбано, відсутнє будь-яке маркування серія, номер партії, код товару, повна назва.

Позивач та її представник адвокат Мишковська Т.М. позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Підгурська В.В. заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та просять суд у їх задоволенні відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 15 СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

В ході судового розгляду судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2016 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , шлюб зареєстрований 22.12.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис №3766 розірвано. (а.с.7)

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6) підтверджено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2019 року стягнути з ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону у розмірі 2000 (дві тисячі) грн з подальшою індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до довідки від 27.08.2021 року, ОСОБА_2 працює в «ФОП ОСОБА_6 » на посаді завідувача аптеки з 03.11.2020 року, посадовий оклад якого становить 6000 грн та з січня про липень 2021 року отримав 33810, 00 грн заробітної плати. (а.с.100)

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження, по теперішній час, згідно «Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» № 466/6754 від 31.05.2002 року, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики № 947 від 16.03.2021 року. (а.с.23)

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.

Відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів №2901-IV від 22 вересня 2005 року, №2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2021 року становить 2395,00 гривень, з 01 липня 2510,00 гривні, з 01 грудня 2618,00 гривень.

Враховуючи викладене, те , що у відповідача окрім доньки ОСОБА_3 , 2012 року народження, перебуває також інша дитина донька ОСОБА_4 , 2021 року народження (а.с.83), дружина ОСОБА_7 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, його майновий стан, те, що сплачує аліменти щомісячно, разом із тим, суд враховує, що донька ОСОБА_3 , 2012 року народження, важко хворіє та потребує постійного лікування і догляду, що в свою чергу ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а тому суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2019 року у справі № 127/30028/19, з 2000 грн до 2500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження, то суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Пунктом 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 постановлено, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і якав силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, повинно враховуватися, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що додатковими витратами позивачка зазначає витрати на лікування та на тренування по Карате-До Зендокай.

Відповідно до довідок від 15.05.2019 року та № 1 від 22.03.2021 року, встановлено, що ОСОБА_3 з 15.08.2018 року по 28.02.2021 року відвідувала гурток з Карате-До Зендокай та було сплачено 6190 грн. (а.с.24,26)

Разом із тим, суд вказує, що додаткові витрати на дитину на тренування по Карате-До Зендокай в сумі 6190 грн, не підтверджені належними платіжними документами. А тому суд вважає за необхідне у вказаній частині відмовити.

Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд в постановах від 205/4622/16-ц (справа №205/4622/16-ц), від 10.01.2019 р. (справа №369/11745/16-ц) не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відвідування спортивної секції, дитячого гуртка, дитячого садка.

Згідно довідки № 19 від 15.03.2021 року, ОСОБА_3 навчається в КЗ «ЗІШ І-ІІІ ст. № 15 ВМР» в 3-Б класі на індивідуальній формі навчання. (а.с.22)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус інваліда та хворіє на цукровий діабет І типу середньої важкості, церебрастичний синдром, двобічна плосковальгусна деформація стоп, гіпертрофія аденоїдів, що підтверджується консультативними висновками ендокринолога дитячого (а.с. 27-35), рішенням Вінницької обласної клінічної високоспеціалізований ендокринологічного центру (а.с.21).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються: при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення).

Враховуючи викладене суд вважає, що товари зазначені у копіях товарних чеків наданих позивачем на підтвердження витрат на лікування є лікарськими засобами та виробами медичного призначення, а тому на підтвердження вказаних витрат має надаватися фіксальний чек надрукований реєстратором розрахункової операцій і встановленої форми.

Враховуючи викладене суд вважає, що товарні чеки надані позивачем як докази понесення витрат на лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неналежними доказами та в частині стягнення суми зазначеної в них задоволенню не підлягають.

Разом із тим, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 400, 58 грн (446,69 грн + 440 грн + 1933,90 грн + 579,99 грн), що підтверджується наданими фіксальними чеками (а.с.36, 38)

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 185, 192 СК України, та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2019 року у справі № 127/30028/19, за яким з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) стягнуто на користь ОСОБА_1 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, з 2000 грн до 2500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 400, 58 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави суму судового збору в розмірі 1816 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.09.2021 року.

Суддя Войнаревич М. Г.