Справа № 183/6901/21
№ 2/183/3645/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 жовтня 2021 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошової компенсації, відсотків, моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»:

-19652,68 грн. майнової шкоди завданої крадіжкою з його рахунку № НОМЕР_1 в установі банку № 10003/0541 с. Голубівка Новомосковського району Філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України»;

-5675,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу (станом на 01.10.2021 року за весь час користування його коштами до винесення рішення по суті);

-100 000 грн. моральну шкоду, завданої внаслідок порушення його прав, а також просить суд звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з його малозабезпеченістю.

Предметом спору у позовній заяві є майнова шкода завдана крадіжкою грошових коштів з рахунку позивача та завдана позивачу моральна шкода.

Перевіривши матеріали заяви, суддею встановлено, що її подано без додержання вимог, викладених в ст.175, ч. 4 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, в порушення вимог, передбачених п.5 ч.3ст.175 ЦПК України, позивачем в заяві не підтверджено факт заподіяння йому моральних страждань, не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, не надано доказів співмірності характеру завданої моральної шкоди та розміру грошової компенсації за неї.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна останньому моральна шкода.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.

Згідно з ч. 3ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем способу відшкодування моральної шкоди.

Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Так, відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Однак суд звертає увагу позивача на той факт, що слід розмежовувати відшкодування майнової шкоди (матеріальних збитків) та моральної шкоди, оскільки це є дві різні позовні вимоги.

Таким чином, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору судом не встановлено.

Цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору у позовах про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань. Ця практика повністю узгоджується з рішенням об`єднаної палати від 23 січня 2019 року, винесеним у справі N 187/291/17, де зазначено, що главою 8КПК врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, яке суд вирішує під час постановлення вироку.

Суд звертає увагу, що висновок, викладений в постанові Верховного Суду стосувався недопущення стягнення судового збору саме у межах кримінального провадження.

В даному ж випадку позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, саме в порядку цивільного судочинства, а не в межах кримінального провадження, оскільки суду не надано жодного доказу, що його визнано в якості потерпілого.

З тексту позовної заяви слідує, що позивач в одній заяві об`єднав дві позовні вимоги: про стягнення майнової шкоди та стягнення моральної шкоди.

Тому, в даному випадку, позивачем підлягає до сплати судовий збір за вимогу майнового характеру, а саме стягнення моральної шкоди та за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі у випадку якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд наголошує, що для звільнення позивача від сплати судового збору, йому необхідно подати вмотивоване клопотання із підтвердженням доказів.

У відповідності до частин 1,2 статті 185ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви про забезпечення доказів постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошової компенсації, відсотків, моральної шкоди, - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання цієї ухвали, у зазначені вище строки, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.