ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3834/20

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/367/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ «Акцент-Банк» (далі А-Банк, Банк) звернулося до суду з позовом до відповідачки, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № SAMABWFC5 від 09.06.2017 у розмірі 16 899,48 грн станом на 30.08.2020.

Позов обґрунтовувало тим, що 09.06.2017 відповідачка приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC5 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 30.08.2020 має заборгованість у розмірі 16 899,48 грн, яка складається з:

11 998,67 грн - заборгованість за кредитом;

4 650,81 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

250 грн пеня.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Банку в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачка підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась регулярно знайомитись із викладеними на сайті банку, змінами до них. Боржниця користувалась кредитом, а значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Позивач посилається на висновки Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, викладені в постановах від 09.07.2018 у справі № 202/19403/13-ц, від 18.04.2018 у справі № 705/6051/15-ц та від 14.02.2018 у справі № 265/7652/15-ц, а також висновки, викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 203/7644/13-ц та №2604/29253/12-ц.

Вказує, що відмовляючи у стягненні відсотків за встановленою процентною ставкою, районний суд в будь-якому випадку повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Зазначає, що районний суд повинен був стягнути заборгованість за тілом кредиту, як то передбачено у правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, на яку останній послався вирішуючи спір.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що надана банком копія анкети-заяви від 09.06.2017 не містить відомостей щодо виду та номеру виданої відповідачці картки, кредитного ліміту, а також умов користування кредитними коштами: розміру процентів, штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також строку договору.

Оскільки надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, то їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.06.2017 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі отриманих кредитних коштів (встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), сплати відповідальності у вигляді процентів за користування кредитними коштами та пені (неустойки) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, через їх невідповідність обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 09.06.2017 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій відповідачкою заповнено розділи щодо її паспортних та персональних даних, сімейного стану, соціального статусу та роду занять (а.с. 5).

У тексті вказаної заяви зазначено, що її підписанням ОСОБА_1 погодилася із тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.

З тексту анкети-заяви не вбачається яку саме картку відповідачка виявила бажання оформити на своє ім`я.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC5 від 09.06.2017 станом на 30.08.2020 загальний розмір заборгованості становить 16 899,48 грн, з яких:

11 998,67 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), з них:

11 029,33 грн залишок заборгованості за тілом кредиту;

969,34 грн залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений);

4 650,81 грн загальний залишок заборгованості за процентами, з них:

935,90 грн заборгованість за простроченими відсотками;

3 714,91 грн залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість;

250 грн пеня (а.с. 4).

До позову Банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила», без зазначення дат, які відповідачкою не підписані (а.с. 5 зворот - 11)

Також Банком надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 09.06.2017 було встановлено кредитний ліміт в сумі 500 грн, який у подальшому збільшено до 3 000 грн, відповідачка систематично користувалася коштами та частково погашала заборгованість (а.с. 52-54).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи позов в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.06.2017, посилався на Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору.

Оцінюючи доводи позивача про те, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачка підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась регулярно знайомитись із викладеними на сайті банку змінами до них, боржниця користувалась кредитом, а значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти, колегія суддів вважає за необхідне дотриматися правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, ухваленого в аналогічних правовідносинах, зміст якого зводиться до того, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), та, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Підстав відступити від цього правового висновку під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Також, наданий позивачем витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не містить підпису відповідачки (а.с. 10 зворот - 11).

Користування ОСОБА_1 кредитною карткою та часткове погашення коштів не свідчить про достеменну обізнаність відповідачки, як це передбачено вимогами законодавства, про умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, пені та штрафів тощо. Отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення зобов`язання, яке витікає з кредитного договору від 09.06.2017, як на цьому наполягає позивач, звертаючись до суду, а має іншу правову природу.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2019 у справі № 751/861/17-ц.

Твердження скаржника про необхідність врахування судом правових висновків Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, викладені в постановах від 09.07.2018 у справі № 202/19403/13-ц, від 18.04.2018 у справі № 705/6051/15-ц та від 14.02.2018 у справі № 265/7652/15-ц, а також висновки, викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 203/7644/13-ц та №2604/29253/12-ц, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані постанови прийняті до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди мають враховувати саме останню позицію Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Не заслуговують на увагу твердження заявника про те, що відмовляючи у стягненні відсотків за встановленою процентною ставкою, районний суд в будь-якому випадку повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ (ч. 1 ст. 1048 ЦК України), оскільки таких вимог позивачем не було заявлено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Банку в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та пені.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту).

Як зазначалось вище, згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 09.06.2017 було встановлено кредитний ліміт в сумі 500 грн, який у подальшому збільшено до 3 000 грн, остання систематично користувалася коштами та частково погашала заборгованість за фактично отриманими коштами (а.с. 52-54).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково вважав, що заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 11 998,67 грн не підлягає стягненню з відповідачки і відмовив у стягненні цієї суми на користь банку, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог АТ «А-Банк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 11 998,67 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ «А-Банк» на суму 11 998,67 грн (11 998,67 грн від 16 899,48 грн становить 71%), наявності у матеріалах справи належних доказів понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій (а.с. 19, 67), з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 492,42 грн (2 102 грн х 71% :100%) за розгляд справи судом першої інстанції та 2 238,63 грн (3 153 грн х 71% :100%) за апеляційний розгляд справи, а разом 3 731,05 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовні Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; ) 11 998 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 67 коп. заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 3 731 (три тисячі сімсот тридцять одну) грн 05 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 15 729 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 72 коп.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: І.О.Боброва

Н.В.Висоцька