Справа № 465/6966/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/1270/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб 16.04.2011 у Франківському районному у м.Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис №119. Від шлюбу народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя складалося непогано, але згодом прийшло розуміння, що вони з відповідачкою є зовсім різними за характером людьми. З часом вони стали чужими людьми. Жодних спільних інтересів у них не має. Спільного господарства не ведуть, не проживають разом протягом тривалого часу, не підтримують сімейних відносин. Існування сім`ї залишається формальним.

На адресу суду 26.02.2020 від відповідачки та представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя у даній цивільній справі.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя - повернуто заявнику.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що твердження суду щодо пропущеного нею строку для подачі зустрічних позовних вимог не відповідає дійсності, оскільки підготовче засідання 13.03.2019 проводилось у справі, провадження у якій відкрито ухвалою від 17.12.2018, яка в подальшому 01.10.2019 скасована постановою Львівського апеляційного суду, а справу направлено суду першої інстанції для скерування до Верховного суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду. Ухвалою судді Верховного Суду від 25.11.2019, підсудність справи визначено за Франківським районним судом м. Львова. Тому, суд відмовив їй у прийняті зустрічного позову, мотивуючи відмову пропущенням процесуальних строків у справі, в якій навіть не відкрито провадження, чим істотно порушив процесуальні норми. Просить ухвалу суду скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду вирішення питання про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і усі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч.3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя , суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 13.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, тому зустрічний позов ОСОБА_1 , який поданий 26.02.2020 з порушенням вимог зазначеної правової норми, підлягає поверненню заявнику.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися на можна.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.12.2018 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та призначено підготовче судове засідання.(а.с.9 т.1).

Як убачається з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного суду від 01.10.2019 скасовано ухвалу судді Франківського районного суду від 17.12.2018 про відкриття провадження та справу направлено до суду першої інстанції для скерування до Верховного Суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду.

Таким чином, підготовче засідання проводилося 13.03.2019 у справі, провадження в якій відкрито ухвалою від 17.12.2018, яка в подальшому 01.10.2019 скасована постановою Львівського апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2019 визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу Франківському районному суду м. Львова.

Проте судом не вирішено питання про відкриття провадження у справі, не надано відповідачу строк для надіслання суду відзиву на позовну заяву.

Ураховуючи наведене, ухвала суду про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 прийнята з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:24.09.2021.

Головуючий

Судді