Провадження № 2/161/3088/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільному майні, встановлення факту належності документа, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку у майні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільному майні, встановлення факту належності документа, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку у майні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - її бабуся ОСОБА_5 , спадщину після яких прийняла її матір - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Всі ці особи, а також відповідачі у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (з урахуванням норми закону про рівність часток, кожному належить по 1/6 частки у вказаному майні). Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадкування на належні їм частки відбувалось за законом, заважаючи на відсутність заповіту. Позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батько та брат позивача) відмовились від прийняття спадщини в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак 25 травня 2021 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через розбіжності в написанні прізвища діда та баби в свідоцтві про право власності на квартиру, актовому записі про шлюб та свідоцтві про народження ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, позивач просить суд: визначити, що кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності по 1/6 частки; встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 05.06.2000 року, виданого на ім`я « ОСОБА_5 » - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити той факт, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були чоловіком і дружиною; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки вказаної квартири після смерті матері.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомленні належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.3).

За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями стали його дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 (а.с. 10-12), які прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем (а.с.24).

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Рокинівською селищною радою 04 липня 2000 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 37, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,5 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи вказане, до спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перейшли спадкові права на 1/6 частку вказаного нерухомого майна, по 1/12 (половина від 1/6) відповідно. Відтак, кожному з них стало належати по ј квартири (1/6 + 1/12).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 2008 року (а.с.4). Спадкоємцем належної їй ј частки вищевказаного нерухомого майна стала її донька - ОСОБА_6 , відповідно до чого, загальна частка власності останньої у квартирі стала дорівнювати Ѕ.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с.5).

Спадкоємцями після її смерті є її чоловік ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9,10).

З матеріалів спадкової справи № 200/2018 від 01 жовтня 2018 року, заведеної після смерті ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установленому законом порядку відмовились від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Трохимчук С.М. № 424/01-16 від 20.05.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки була виявлена розбіжність у написанні прізвища бабусі позивача ОСОБА_5 в правовстановлюючих документах, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, свідоцтві про шлюб записано прізвище « ОСОБА_1 », а інших документах (свідоцтва про народження дітей, свідоцтво про смерть) - « ОСОБА_5 » (а.с.22).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Щодо вимог про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу та перебування осіб в шлюбі суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві на право власності на житло, що видане Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року згідно з розпорядженням (наказом) № 37 (а.с. 13) допущено помилку в написанні прізвища одного із співвласників квартири, а саме: ОСОБА_5 (в документі вказано « ОСОБА_5 »).

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи: копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 ) серії НОМЕР_4 від 10.05.1965 року (а.с.10), копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 2008 року (а.с.4), копією довідки Княгининівської сільської ради №136/05.14 від 31.10.2018 року (а.с.25).

Оскільки наявність розбіжностей в написанні прізвища позбавляє позивача можливості оформити документи для отримання спадщини, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, а досліджені судом докази вказують на належність свідоцтва на право власності на житло, виданого Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 37, на ім`я, крім інших осіб, ОСОБА_5 - ОСОБА_5 , суд вважає вимогу позивача в частині встановлення факту належності вказаного документу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Крім того, наявними в справі доказами також підтверджується факт перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11, 12,24).

Офіційна реєстрація шлюбу між ними підтверджується записом акта про шлюб № 6 від 17.10.1953 року (мова документу: російська) та копією свідоцтва про одруження (а.с.11).

У вказаних документах вбачається допущення помилки в написанні прізвища осіб (вказано « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_5 »), вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану не є можливим.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що факт перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніким не оспорюється, відсутні будь-які відомості про його розірвання чи анулювання, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право та підтверджується належними та допустимими доказами, суд вважає вимогу позивача в цій частині такою, що підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про визначення часток співвласників у квартирі, суд зазначає наступне.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19.

Відповідно до цього вимога в частині визначення часток за померлими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підлягають до задоволення.

Щодо інших співвласників, то враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦК України, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Рокинівською селищною радою 04.07.2000 року згідно з розпорядженням (наказом) № 37, вбачається належність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене вище, керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого Рокинівською селищною радою 04 липня 2000 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 37 на ім`я, крім інших осіб ( ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) « ОСОБА_5 », - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були чоловіком та дружиною.

Визначити, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві власності по 1/6 (одній шостій) частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: на Ѕ (одну другу) частки квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий).

Повний текст рішення суду складено 29 вересня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк