Справа № 152/410/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31 березня 2021 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Мельник А.Г.,

ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Сад Поділля» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору стороні відповідача державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Шаргородської міської ради) про поновлення на посаді, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з цим позовом і просив поновити його на посаді директора приватного акціонерного товариства «Сад Поділля».

Позивач оскаржує звільнення його з посади керівника приватного акціонерного товариства «Сад Поділля» на підставі пункту 4 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Протоколом № 3 засідання наглядової ради цього товариства від 25 березня 2021 року його повноваження як директора було припинено.

Ознайомившись з позовом, перевіривши його на виконання вимог статті 19 ЦПК України, вважаю, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пункт 4 статті 36 КЗпП України передбачає такі підстави припинення трудового договору: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Тобто даний пункт статті 36 КЗпП України відсилає до інших статей цього ж Кодексу, залежно від того, хто виявив ініціативу розірвати трудовий договір. Очевидно, що у випадку позивача йдеться про розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Саме пункт 5 статті 41 КЗпП України передбачає підставу розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноваження посадових осіб.

Цей пункт кореспондує частині третій статті 99 ЦК України, відповідно до якої повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених в постанові по справі №205/4196/18 від 15 вересня 2020 року, 1 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року, відповідно до підпункту 1 пункту 1 якого частину першу статті 41 КЗпП України доповнено пунктом 5 такого змісту «5) припинення повноважень посадових осіб». Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачення такої підстави розірвання трудового договору забезпечить «можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб», а в якості компенсації для захисту інтересів останніх - мінімальний розмір вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.

З огляду на вказане під час розгляду спору щодо розірвання трудового договору (контракту) за пунктом 5 статті 41 КЗпП України матиме значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що для визначення юрисдикції суду для розгляду ініційованого звільненим з посади керівником юридичної особи (її виконавчого органу) спору з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади), слід враховувати таке: за правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України). До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).

З огляду на те, що позивач оскаржує його звільнення з посади директора за пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України, яка очевидно, із вказаних в позовній заяві обставин відсилає до пункту 5 частини першої статті 41 цього Кодексу, вважаю, що цей спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 19, 186, ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Сад Поділля» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору стороні відповідача державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Шаргородської міської ради) про поновлення на посаді на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу відповідно до частини п`ятої статті 186 ЦПК України, що цей спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК