ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/419/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2642/17 Категорія: на ухвалу Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя доповідч )

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

За участі секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2 ; ПАТ «АБ «Укргазбанк»;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Ярмак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярмака Геннадія Миколайовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Демчика Р.В. у Придніпровському районному суді м. Черкаси 08.12.2020 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Чупис Тетяни Петрівни, заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «АБ «Укргазбанк», -

в с т а н о в и в :

08.01.2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця Чупис Т.П., заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «АБ «Укргазбанк».

Скарга мотивована тим, що 17 січня 2017 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси задоволено позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ФВ-11-06/01 від 10.03.2006 року з наступними змінами до нього в розмірі 133341,93 доларів США та 358031,19 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 486,1 кв. м. та земельну ділянку площею 1 000 кв. м. (кадастровий номер -02-067-0029), на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з умовами договору іпотеки № ФДІ 1-06/01.02 від 06.03.2007 року, укладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 884. Застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації предмету іпотеки 8 824 000,00 грн. Стягнуто з відповідачів судові витрати.

3 квітня 2018 року позивачу видано виконавчий лист № 711/2642/17, яким визначено у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки вищевказані житловий будинок та земельну ділянку, застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 8 824 000 грн.

6 лютого 2019 року постановою приватного виконавця Чупис Т.М. відкрито виконавче провадження № 58309420 за поданим стягувачем виконавчим листом № 711/2642/17.

18 березня 2019 року на виконання судового рішення було проведено перші електронні торги, організовані ДП «СЕТАМ», з початковою ціною 8 824 000 грн.

У відповідності до протоколу електронних торгів № 393089 торги не відбулися у зв?язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

2 травня 2019 року торги були проведені вдруге з початковою ціною 7 059 200 грн., але у відповідності до протоколу № 402020 торги не відбулися у зв?язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

13 червня 2019 року торги були проведені втретє з початковою ціною продажу 6176800 грн., але у відповідності до протоколу торгів № 412026 вони не відбулися з тих самих причин.

26.06.2019 року після того, як виконавчий документ було повернуто стягувачу, за його заявою приватним виконавцем Чупис Т.М. було відкрито виконавче провадження № 59424598 та продовжено виконавчі дії з виконання вищевказаного рішення суду.

Приватним виконавцем Чупис Т.П. на виконання постанови № 59424598 від 13.09.2019 року до участі у виконавчому провадженні було залучено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 для визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

В подальшому ним було складено висновок про вартість об`єкту оцінки від 18.09.2019 року домоволодіння АДРЕСА_1 .

19 вересня 2019 року вказаний висновок було направлено ОСОБА_1 для ознайомлення поштою та одержано ним 27 вересня 2019 року.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 оскаржив вказаний вище висновок про вартість майна до суду в порядку позовного провадження, подавши позов.

20.11.2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/8020/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку із тим, що висновок про вартість майна, має бути оскаржений не в порядку позовного провадження, а в порядку, передбаченому ст. 477 ЦПК України через подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що вказаний висновок зроблений з порушенням вимог закону, оцінювач провів оцінку домоволодіння без огляду об`єкту, визначена ціна є заниженою у порівнянні з реальною ціною домоволодіння, а саме житловий будинок з надвірними спорудами було оцінено у 4 153 420 грн., а земельні ділянки у 970 000 грн.

У скарзі вказується, що 29 вересня 2019 року він одержав повідомлення із ДП «СЕТАМ» про те, ще домоволодіння за вищевказаною заниженою оцінкою передано на торги, які мають відбутися 23 жовтня 2019 року з початковою ціною продажу майна 5 153 420 грн.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що оцінювач ФОП ОСОБА_2 не виконав вимоги, встановлені законом, так як не мав вихідних даних про об`єкт оцінки, не здійснив його ідентифікацію, а тому не міг надати приватному виконавцю будь-якого об`єктивного висновку про ринкову ціну вказаного вище домоволодіння.

В свою чергу, приватний виконавець Чупис Т.П. на підставі наданого висновку неправомірно визначила його стартову ціну для подальшого продажу на прилюдних торгах.

За таких обставин, скаржник ОСОБА_1 вважає, що висновок про вартість об`єкту нерухомості не відповідає характеристикам об`єкту, тому є недійсним, а застосування наданого висновку у виконавчому провадженні є протиправним.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірним висновок про вартість об`єкту оцінки від 18.09.2019 року суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . Визнати неправомірними дії приватного виконавця Чупис Т.П. по визначенню вартості майна предмета іпотеки на підставі вказаного висновку. Стягнути судові витрати на користь скаржника .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Чупис Тетяни Петрівни, заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «АБ «Украгазбанк» - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення скарги - зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 711/2642/17, виданого 3 квітня 2018 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме : житловий будинок загальною площею 486,1 кв. м. та земельну ділянку площею 1 000 кв. м. (кадастровий номер -02-067-0029), на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Ярмак Г.М. оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не надано правової оцінки аргументам скарги щодо невідповідності спірного висновку про вартість майна вимогам закону, а до правовідносин застосований закон, який втратив чинність. Так, представник ОСОБА_1 адвокат Ярмак Г.М. звертає увагу, що суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин вимоги ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, № 606-XIV ( в редакції вказаного закону), який втратив чинність з 05 жовтня 2016 року.

Одночасно, скаржником в апеляційній скарзі відзначається, що згідно діючого Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що правовідносини врегульовані статтею 57, в якій встановлено інший порядок оскарження висновку про вартість майна, тому районним судом до встановлених правовідносин застосований закон, який втратив чинність на момент їх регулювання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржником звертається увага на той факт, що у відповідності до норм ст. 89 ЦПК України, судом першої інстанції не виконано вимоги процесуального закону щодо оцінки поданих скаржником аргументів незаконності спірного висновку про вартість майна, в тому числі і рецензії ПП «Ажіо».

Скаржник вважає, що ФОП ОСОБА_2 фактично не здійснював огляд житлового будинку загальною площею 486,1 кв. м. та земельної ділянки площею 1000 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тому не виконав вказані вимоги законодавчих актів, не мав вихідних даних про об`єкт оцінки, не здійснив його ідентифікацію, а тому не міг надати будь-якого об`єктивного висновку про ринкову вартість вищевказаного домоволодіння.

Скаржник посилається, що оцінювач не здійснив в повному обсязі ідентифікацію об`єкту оцінки, визначив в оцінці лише житловий будинок без врахування вартості земельної ділянки, не застосував в повному обсязі та в порядку, визначеному п. 19 Національного стандарту оцінки п. 21 та п. п. 48, 49 Національного стандарту оцінки 1 методи та правила оцінки майна, що призвело до спотворювання об`єктивного результату оцінки. Приватний виконавець Чупис Т.П. на підставі наданого висновку неправомірно визначила його стартову ціну для подальшого продажу на прилюдних торгах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ярмак Г.М. просить скасувати ухвалу Придніпровського районного Черкаси від 08 грудня 2020 року та постановити нове судове рішення по скарзі, яким подану скаргу задовольнити повністю, визнати неправомірним висновок про вартість об`єкту оцінки від 18 вересня 2019 року суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 . Визнати неправомірними дії приватного виконавця Чупис Т.П. по визначенню вартості майна предмета іпотеки житлового будинку загальною площею 486,1 кв. м. за ціною 4 1563 420 грн. та земельної ділянки площею 1000 кв. м., кадастровий номер -02-067-0029 за ціною 970 000 грн., які розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі вказаного висновку.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи апеляційним судом, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Від скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Ярмака Г.М. на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без їх участі, просять розглянути скаргу за наявними матеріалами та направити прийняте рішення поштою.

Представник АБ «Укргазбанк» також надіслав заяву на адресу апеляційного суду про розгляд скарги без участі представника банку, просить врахувати письмові пояснення, які надавались у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Чупис Т.П., суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» право особи - сторони виконавчого провадження, в разі не згоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Суд, перевіривши доводи скаржника, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не звертався до приватного виконавця із відповідною заявою про проведення рецензування звіту у десятиденний строк з моменту отримання висновку, а тому відсутні підстави для задоволення вимог скарги, оскільки вважав, що приватний виконавець Чупис Т.П. діяла правомірно, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення вартості майна предмета іпотеки на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 від 18.09.2019 року.

Проте, апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону, судом не надано оцінки всім доводам скаржника щодо проведення вартості оцінки майна оцінювачем, суд не звернув уваги та застосував закон, який втратив чинність, допустивши порушення норм процесуального права, тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 17 січня 2017 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси задоволено позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно вказаного рішення суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ФВ-11-06/01 від 10.03.2006 року з наступними змінами до нього в розмірі 133341,93 доларів США та 358031,19 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 486,1 кв. м. та земельну ділянку площею 1 000 кв. м. (кадастровий номер -02-067-0029), на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з умовами договору іпотеки № ФДІ 1-06/01.02 від 06.03.2007 року, укладеного ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 884. Застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації предмету іпотеки 8 824 000,00 грн.

03 квітня 2018 року видано виконавчий лист № 711/2642/17, яким визначено у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки вищевказані житловий будинок та земельну ділянку, застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 8 824 000 грн.

06 лютого 2019 року постановою приватного виконавця Чупис Т.М. відкрито виконавче провадження № 58309420 за поданим стягувачем виконавчим листом № 711/2642/17.

Приватним виконавцем винесено постанову № 59424598 від 13.09.2019 року про залучення до участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання з метою визначення ринкової вартості майна боржника предмета іпотеки.

На виконання вказаної вище постанови ФОП ОСОБА_2 складено звіт про проведення незалежної оцінки майна № 18-09/19 від 18.09.2019 року та надано висновок про вартість об`єкта оцінки.

19 вересня 2019 року вказаний висновок було направлено приватним виконавцем скаржнику ОСОБА_1 для ознайомлення поштою та одержано ним 27 вересня 2019 року, що вбачається із матеріалів скарги.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 оскаржив вказаний вище висновок про вартість майна до суду в порядку позовного провадження, подавши позовну заяву.

20.11.2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/8020/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із тим, що оскільки здійснюється вже виконання рішення суду, то в порядку виконавчого провадження висновок про вартість майна має бути оскаржений не в порядку позовного провадження, а в порядку, передбаченому ст. 447 ЦПК України шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного чи приватного виконавця (а. с. 8-10).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов?язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здіснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії , що вказано у ч. 1 ст. 18 вказаного Закону № 1404-VIII.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини 1 статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно зі ст.ст. 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

За змістом частин 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі, якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

У разі, якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб?єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини 5 статті 57 вище вказаного Закону, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб?єкт оціночної діяльності, здійснює відповідні дії щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16.

Отже, слід дійти висновку, що оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Частиною 3 статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III) встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб?єктом оціночної діяльності суб?єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб?єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1404-VIII для з?ясування та роз?яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна суб?єктів оціночної діяльності суб?єктів господарювання.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 "Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (далі - Національний стандарт № 1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об?єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об?єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об?єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об?єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз?яснення та застереження.

При цьому, оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об?єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним Стандартом (п.п.50-55). Зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися у відповідності до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами п. 51 даного Національного стандарту незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що залежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема, вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об?єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об?єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об?єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об?єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Відповідно до пп.10 абзацу 2 п. 56 Національного стандарту звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об?єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об?єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Отже, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь - якому випадку, укладення договору на проведення оцінки та ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги, апеляційний суд вважає, що вказана процедура та вимоги закону щодо проведення оцінки нерухомого майна не дотримані та не відповідають вимогам вище вказаного закону, оскільки оцінювач ФОП ОСОБА_2 провів оцінку будинку без огляду самого об`єкта нерухомості та земельної ділянки, яку взагалі не оцінював, не мав вихідних даних про об`єкт оцінки, не здійснив ідентифікацію об`єкта, тому визначив ціну, яка значно занижена, в порівнянні із реальною вартістю будинковолодіння, розташованого на земельній ділянці, що призвело до надання висновку приватному виконавцю, який не є об`єктивним, з чим повністю не погоджується скаржник.

Апеляційний суд погоджується із доводами скаржника щодо невідповідності, наданого висновку приватному виконавцю оцінювачем, вимогам Закону щодо проведення оцінки нерухомого майна, так як доводи апеляційної скарги в частині щодо вимог про визнання неправомірними висновку про вартість об`єкту оцінки від 18.09.2019 року підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції, який не звернув належної уваги на доводи скаржника, надані ним докази суду щодо невідповідності висновку про вартість об`єкту оцінки вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в матеріалах скарги наявні дві копії висновків про ринкову вартість нерухомого майна, щодо якого виник спір, та в яких вартість нерухомого майна є суттєво вищою, ніж та вартість, яка зазначена у висновку про вартість об`єкта суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 .

Згідно з рецензією від 19 лютого 2020 року стосовно звіту № 18-09/19 про проведення незалежної оцінки житлового будинку з надвірними спорудами, який належить скаржнику ОСОБА_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , даний звіт класифікується за ознакою абз. 4, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правовим актам з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним, не може бути використаний (а. с. 56-57).

Із матеріалів скарги вбачається та встановлено судом, що оцінювач ФОП ОСОБА_2 не здійснював огляд житлового будинку загальною площею 486,1 кв. м. та земельної ділянки площею 1000 кв. м., кадастровий номер -02-067-0029, які розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, оцінювач ОСОБА_2 не виконав вказані вимоги законодавчих актів, не мав вихідних даних про об`єкт оцінки, не здійснив його ідентифікацію, що дає підстави прийти до висновку, що оцінювач не міг надати будь-якого об`єктивного висновку про ринкову ціну вищевказаного будинку з господарськими спорудами, розташованого на земельній ділянці, на що не звернув належної уваги суд першої інстанції, оскільки суд не надав правової оцінки даному факту, прийшовши до помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, з чим апеляційний суд не погоджується .

З огляду на значну розбіжність у визначенні орієнтованої вартості зазначеного вище майна, та з метою недопущення реалізації майна (житлового будинку загальною площею 486,1 кв. м. та земельної ділянки площею 1000 кв. м. кадастровий номер -02-067-0029, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ) за заниженою ціною, що може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді не отриманого доходу, а боржнику у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою ціною від вартості майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вимоги скаржника в цій частині вимог про визнання неправомірним висновку про вартість об`єкту оцінки від 18 вересня 2019 року суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника ОСОБА_1 у поданій ним скарзі та вимогах апеляційної скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця Чупис Т.П., то колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів скарги, приватний виконавець Чупис Т.П., залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, діяла відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень цього ж Закону має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна. Оскільки приватний виконавець не приймає участі безпосередньо в оцінці вартості майна то, отримавши висновок оцінювача, який в подальшому направляє боржнику, який має право на його оскарження згідно до вимог чинного законодавства, що не зупиняє виконання рішення суду. Тому, визначивши стартову ціну для подальшого продажу майна на прилюдних торгах, приватний виконавець, за визначеною ціною згідно висновку оцінювача , передає майно на торги ДП «СЕТАМ».

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що із доводів скаржника ОСОБА_1 та наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається, що приватним виконавцем Чупис Т.П. допущено порушення вимог закону під час здійснення виконання рішення суду, оскільки звіт щодо вартості майна оцінювача в межах виконавчого провадження не є рішенням, дією чи бездіяльністю виконавця, а судом не встановлено згідно наявних матеріалів скарги, що виконавцем порушено вимоги закону, тому відсутні підстави для визнання дій приватного виконавця неправомірними.

Отже, встановивши відсутність доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в даній частині скарги, щодо визнання дій виконавця неправомірними, оскільки приватний виконавець Чупис Т.П. діяла в межах закону, та не вчиняла будь - яких протиправних дій під час виконавчого провадження, враховуючи той факт, що оцінку нерухомого майна проводив безпосередньо суб`єкт оціночної діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в повному обсязі щодо задоволення вимоги скарги про визнання дій приватного виконавця неправомірними, є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Однак, враховуючи часткове задоволення вимог скарги, вимоги апеляційної скарги в частині скасування ухвали суду та визнання неправомірним висновку про вартість об`єкту оцінки від 18 вересня 2019 року підлягають задоволенню, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що суд першої інстанції помилково послався на вимоги ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV( в редакції вказаного закону), який втратив чинність з 05 жовтня 2016 року. Тому суд прийшов до помилкового висновку, що скаржник не мав підстав для оскарження в судовому порядку висновку оцінювача щодо вартості об`єкта майна, оскільки застосуванню підлягає чинний закон, яким передбачено оскаржувати висновок чи звіт оцінювача щодо вартості майна боржником, який не згодний з також оцінкою протягом десяти днів з отримання документа.

Отже, доводи скаржника є обґрунтованими в цій частині доводів скарги, з ними погоджується апеляційний суд, тому вказані доводи скаржника враховуються апеляційним судом і підлягають задоволенню в частині вказаних вище доводів апеляційної скарги скаржника.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, суд прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, допустивши порушення та неправильне застосуванням судом норм процесуального та матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 та визнання неправомірним висновку про вартість об`єкту оцінки від 18 вересня 2019 року суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . В іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 щодо визнання дій приватного виконавця Чупис Т.П. по визначенню вартості майна відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярмака Геннадія Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Чупис Тетяни Петрівни, заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «АБ «Укргазбанк» скасувати, прийняти нову постанову про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Визнати неправомірним висновок про вартість об`єкту оцінки від 18 вересня 2019 року суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 .

В задоволенні інших вимог скаржника відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 .03. 2021 року.

Головуючий Л.В. Нершак

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко