Справа № 464/4212/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/737/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 01 жовтня 2018 року вона вступила до економічного факультету Західнопоморського технологічного університету в Щецінє (Республіка Польща).

Навчається на денній (стаціонарній) формі навчання та не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Крім того, несе значні витрати по сплаті за навчання, проживання, проїзду та купівлі підручників за кордоном.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 17 лютого 2005 року між її мамою ОСОБА_4 і батьком ОСОБА_1 розірвано шлюб.

Відповідач не надає її коштів у зв`язку з продовженням навчання, хоча має можливість надавати такі.

З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_3 просила:

стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її користь у зв`язку з продовженням навчання у розмірі ј від частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до закінчення навчання.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання - відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд формально та поверхнево підійшов до розгляду справи, дійшов до необґрунтованого висновку про «невідомість» змісту документів, які підтверджують факт її навчання та викладені польською мовою.

Стверджує, що суд фактично поставив мовну невідомість змісту документів вище принципів верховенства права та захисту прав та свобод людини, а також обмежив реалізацію її права на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання. Вважає, що відсутність перекладу документів з польської мови на українську мову не може бути підставою для відмови у позові, оскільки така відмова є безпідставною та дискримінаційною. Посилається на те, що факт навчання позивача у відповідному навчальному закладі не піддавався сумніву зі сторони відповідача.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 січня 2020 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачкою не подано належних доказів, її навчання в університеті Республіки Польща.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

Як зазначено у статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №346/103/17 (провадження №61-20178св18), за змістом ст.199 СК Укоаїни, законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 09 січня 2001 року батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 17 лютого 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано шлюб (а.с.9).

Згідно наявного в матеріалах справи оригіналу свідчення (довідки) на польській мові, ОСОБА_7 у навчальному році 2018/2019 є студенткою економічного факультету Західнопоморського технологічного університету в Щеціні.

Напрямок: управління.

Рік навчання: перший.

Семестр: 2 (літній).

Форма навчання: денна.

Освітній рівень: навчання першого ступеня.

Тривалість навчання: 3 роки (6 семестрів).

Дата початку занять: 01.10.2018.

Дата планового випускного навчання: 15 липня 2021 року (а.с.10;11).

Переклад зазначеної довідки долучено до апеляційної скарги (а.с.119).

Також в матеріалах справи наявна банківська виписка Міllennium bank від 11 лютого 2019 року про оплату ОСОБА_8 2200 польських злотих за навчання у другому семестрі (а.с.13), та виписка Bank Zacodni WBK S. A, про оплату ОСОБА_8 2200 польських злотих за навчання у першому семестрі (а.с.36).

Відмовляючи у задоволенні позову через ненадання ОСОБА_8 належних доказів, її навчання в університеті Республіки Польща, а саме: відсутність офіційного перекладу довідки Західнопоморського технологічного університету в Щеціні при наявності оригіналу у справі, суд формально та поверхово підійшов до розгляду справи, поставив мовну «невідомість» змісту документів вище принципів верховенства права та захисту прав та свобод людини, а також обмежив реалізацію прав позивачки на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції).

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявника права звернутись до суду («Perez de Raela Cavanies v. Spain".

Також згідно рішеннь Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення ЄСПЛ у справі Жоффр де ля Прадель протии Франції.

Таким чином в суді апеляційної інстанції беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 з жовтня 2018 року навчається за кордоном в Республіці Польща в Західнопоморському технологічному університеті на денному навчанні, самостійно оплачує за навчання не маючи власного заробітку, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання.

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку і може надавати посильну матеріальну допомогу дитині на період навчання, оскільки його донька ОСОБА_3 дійсно потребує такої на даний час.

Звільнення з роботи ОСОБА_1 у 2012 році за угодою сторін та наявність у нього на утриманні пристарілої матері ОСОБА_9 , яка має самостійний дохід (пенсію), не є підставою для відмови у стягненні коштів (аліментів) на час навчання ОСОБА_3 .

Зазначених обставин не врахував суду першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного слід стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/8 від частки заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 серпня 2019 року (з часу звернення з позовом до суду) і до закінчення навчання - 15 липня 2012 року.

При визначенні розміру аліментів враховується вартість навчання за кордоном, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу, а також те, що інший з батьків - ОСОБА_4 також повинна брати участь в утриманні ОСОБА_3 на період її навчання.

З урахуванням зазначених обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 січня 2020 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у зв`язку з продовженням навчання у Західнопоморському технологічному університеті в м. Щецінє (Республіка Польща) у розмірі 1/8 від частки заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 07 серпня 2019 року і до закінчення навчання - 15 липня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 960 грн. 50 коп. судових витрат в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 березня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.