Провадження 4-с/522/140/21
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович, ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.08.2021 року надійшла скарга ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович, ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, якою ОСОБА_1 просив: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаля О.Є. адреса робочого місця: 65000, Одеська обл., Одеса, вулиця Бугаївська 35, БЦ «Меркурій», офіс 901 щодо відкриття виконавчого провадження ВП 66441572 з примусового виконання виконавчого листа № 522/24415/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси 05.08.2021; визнати протиправною та скасувати постанову від 09.08.2021 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 66441572; зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 522/24415/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси 05.08.2021, до моменту розгляду скарги.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що 09.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбалем О.Є. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 66441572. Однак, з оскаржуваної постанови випливає, що поданий приватному виконавцю виконавчий документ не відповідав вимогам закону. Так, в ньому зазначена не повна адреса боржника та стягувача (не наведено поштові індекси). Крім того, зазначена у виконавчому документі адреса боржника не є адресою його місця проживання чи перебування, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Адресою місця проживанні і перебування боржника є АДРЕСА_1 , що доводить копія паспорта, яка додана ОСОБА_1 до скарги.

Ухвалою суду від 31.08.2021 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду на 09.09.2021. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу відмовлено.

Вирішуючи питання про зупинення стягнення, суд зазначив, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії виконавця шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

09.09.2021 розгляд справи було відкладено на 12.10.2021.

04.10.2021 на адресу суду від зацікавленої особи ОСОБА_2 надійшло заперечення проти скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України, яким ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця. Заперечуючи проти задоволення скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначила, що адреса боржника у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_2 свідчить про те, що ОСОБА_1 як сторона по справі № 522/24415/17 всупереч встановлених імперативних приписів законодавства України не повідомив суд про зміну реєстрації місця проживання, у зв`язку з чим, у суду були відсутні правомірні підстави для зазначення нового місця проживання боржника у виконавчому документі. Крім того, за текстом численних процесуальних документів у судових справах, де стороною є ОСОБА_1 , зазначена адреса місця проживання останнього як: АДРЕСА_3 . В свою чергу, ОСОБА_2 , звертаючись до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення від 05.08.2021, вказала адресу АДРЕСА_3 в якості відомостей, що ідентифікують боржника та сприятимуть примусовому виконанню рішення.

11.10.2021 на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Проходи Юлії Леонідівни надійшло клопотання про відкладення розгляду судового розгляду по справі, яке призначене на 12.10.2021 на 10:45, мотиви відкладення обґрунтовано тим, що вона зайнята в іншому процесі.

12.10.2021 на адресу суду від представника приватного виконавця адвоката Коваль Н.С. надійшло заперечення проти скарги на дії приватного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 ВП 66441572, яким представник приватного виконавця просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 та покласти на останнього судові витрати приватного виконавця, пов`язані із розглядом справи.

Заперечення обґрунтовано тим, що фактом невідповідності виконавчого документу приписам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», який може бути підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, є зокрема відсутність у виконавчому документі відомостей щодо адреси місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи. Натомість, відкриваючи виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого № 522/24415/17, виданого Приморським районним судом м. Одеси 05.08.2021, у приватного виконавця були відсутні будь-які законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, адже за змістом виконавчого листа зазначена адреса боржника, а також поштовий індекс, на відсутність якого посилається ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, призначеному на 12.10.2021, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. та його представник адвокат Коваль Н.С. не з`явилися, 12.10.2021 через канцелярію суду надали заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, без фіксації судового засідання. Проти скарги ОСОБА_1 заперечували, викладені письмові заперечення проти скарги підтримали у повному обсязі, просили стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомила.

При цьому, суд відхилив клопотання представника заявника та ОСОБА_1 із приводу відкладення розгляду справи, оскільки такі клопотання не були підтвердженні належними та допустимими доказами. Отже, заявлені причини відкладення розгляду справи визнано судом неповажними.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 05 серпня .2021 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 522/24415/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 20 000, 00 доларів США; трьох відсотків річних у розмірі 1 800, 00 доларів США; пені (штрафу) за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 54 440, 00 грн.

09.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбалем Олександром Євгеновичем виконавчий лист прийнято до виконання, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66441572.

Приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закон № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів : виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 6 ч. 4. ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти .

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Із наведених правових норм слідує висновок, що фактом невідповідності виконавчого документу приписам ст. 4 Закону № 1404-VIII, який може бути підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, є відсутність у такому документі відомостей щодо адреси місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи.

Разом з тим, у виконавчому листі, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, зазначена адреса боржника, а саме: АДРЕСА_4 . Тобто, виконавчий документ відповідає вимогам законодавства містить передбачені законодавством України відомості щодо адреси боржника.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у виконавчому документі поштових індексів не відповідають дійсності, оскільки за текстом документу зазначено поштові індекси і боржника (65112), і стягувача (65112).

За наведених обставин, приватний виконавець правомірно прийняв до виконання виконавчий лист, підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні, навіть більше, винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження є не правом, а його обов`язком. Невиконання цього обов`язку могло б призвести до ситуації, коли захищене в судовому порядку порушене право позивача (стягувача) взагалі могло бути знівельовано.

За приписам ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Так, у заяві про примусове виконання судового рішення від 05.08.2021, з якою до приватного виконавця звернулась ОСОБА_2 , в якості адреси боржника зазначено адресу: АДРЕСА_3 .

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Оскільки адреса, що зазначена у виконавчому листі, та адреса, яка вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження, належать до виконавчого округу приватного виконавця Гамбаля О.Є., яким, як вбачається з Єдиного реєстру приватних виконавців України, є Одеська область, приватним виконавцем правомірно прийнято до уваги відомості, які зазначені в заяві про відкриття виконавчого провадження в частині інформації про адресу боржника ( АДРЕСА_3 ), як адреси, що ідентифікує боржника та сприяє примусовому виконанню рішення, та в межах свого виконавчого округу відкрито виконавче провадження.

Крім того, згідно відомостей з аналітичної онлайн-системи «Ю-Контрол» ОСОБА_1 є учасником ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛЕНА САЙЕНС» (ідентифікаційний код юридичної особи 43669077, місцезнаходження: Україна, 65005, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Михайлівська, будинок 25, офіс 17), розмір внеску ОСОБА_1 до статутного капіталу вказаної юридичної особи 25 000,00 грн., що складає 50 % статутного капіталу. ОСОБА_1 директором ТОВ «СЕЛЕНА САЙЕНС», що зумовлює виконання обов`язків посадової особи товариства за його місцезнаходженням.

Згідно відповіді № від 09.08.2021 на запит № 110475246 від 09.08.2021 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи щодо ОСОБА_1 (№ персональної облікової картки НОМЕР_1 ), за звітний період червень 2021 року перелік місць роботи боржника включає: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕЛЕНА» (ідентифікаційний код юридичної особи 30818912), а також ТОВ «СЕЛЕНА САЙЕНС», що додатково підтверджує вищенаведену обставину щодо перебування боржника у трудових відносинах з юридичною особою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та, відповідно, свідчить про факт перебування боржника за такою адресою.

На виконання вимог Закону № 1404-VIII оскаржувану постанову надіслано приватним виконавцем на адресу боржника (м. Одеса, вул. Михайлівська 25) рекомендованим поштовим відправленням № 589. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, 13.08.2021 ОСОБА_1 отримано поштове відправлення, що також підтверджується останнім за текстом скарги.

Таким чином, відомості щодо перебування ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 не викликають будь-яких сумнівів та є достовірними.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника.

Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до наступного.

Разом з запереченнями, наданим суду 12.10.2021, представником приватного виконавця адвокатом Коваль Н.С. суду подано розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Законом № 5076-VI визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно Додатку № 3 від 30.09.2021 до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2021, укладеного між приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбалем Олександром Євгеновичем як клієнтом та адвокатом Коваль Надією Сергіївною сторонами погоджено розмір гонорару адвоката за надання ряду послуг, а саме: вивчення та правовий аналіз скарги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 ВП 66441572 та додатків до неї 3 000,00 грн.; аналіз судової практики у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця у тому числі постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 2 000,00 грн.; надання правової консультації клієнту, погодження з клієнтом правової позиції у справі 2 000,00 грн.; підготовка заперечень проти скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 ВП 66441572 3 000, 00 грн.

Всього загальна вартість послуг погоджена сторонами у розмірі 10 000,00 грн..

Відповідно до п. 3.1. Додатку якщо інше не буде погоджено Сторонами, оплата гонорару адвоката здійснюється протягом 10-ти днів з дня ухвалення рішення судом першої інстанції.

Згідно Акту виконаних робіт № 3 до Договору про надання правової допомоги від «01» вересня 2021 року загальна вартість наданих послуг складає 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Сторони претензій одна до одної не мають.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Cаме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 по справі № 755/ 9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Із заяви вбачається, що представник приватного виконавця адвокат Коваль Н.С. просить стягнути 10 000,00 грн., суд вважає що така сума витрат відповідає критерію реальності, є доведеною, звиті адвокатом дії, надані послуги були неминучі, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.19 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 3, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 5, 10-13, 15, 81, 133, 137, 141, 247, 258- 261, 431, 447-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 (Місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаля Олександра Євгеновича (65000, Одеська обл., Одеса, вулиця Бугаївська 35, БЦ «Меркурій», офіс 901, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 ВП 66441572.

Заяву представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаля Олександра Євгеновича адвоката Коваль Надії Сергіївни про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (Місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Гамбаля Олександра Євгеновича (65000, Одеська обл., Одеса, вулиця Бугаївська 35, БЦ «Меркурій», офіс 901, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 копійок.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 13.10.2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі