Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2021 року

м. Одеса

Справа № 521/1592/21

Провадження № 2/521/2388/21

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря -Тішкіна Р.Г.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за яким просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 18 червня 2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 208, свої вимоги обґрунтовувала таким.

Сім`я з відповідачем розірвана вже кілька місяців тому, коли сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Причина полягає в тому, що проживаючи разом із відповідачем позивач поступово втрачала все, що в неї було, а головне своє фізичне здоров`я. Вона стала інвалідом II групи та потребує стороннього догляду, який забезпечує увесь цей час її мати. З відповідачем зовсім різні характери та погляди на життя. В результаті спільного життя ми зрозуміли, що зовсім різні люди, в нас різні цілі у житті та через це відсутнє взаєморозуміння. Це привело до втрати почуттів любові та взаємоповаги між сторонами, за таких обставинах сім`я існує лише формально. Позивач фактично перебуває у шлюбі з чужою для неї людиною, яка морально знущається над позивачем, бо не допускав до неї її матір, яка кожен день вимушена доглядати за позивачем та ніяк не дочекається коли заволодіє всім рухомим та нерухомим майном позивача.

Нещодавно позивач дізналася, що відповідач встановив на її мобільний телефон таку програму, за допомогою якої він прослуховує всі її телефонні розмови. Він вважає, що має на це повне право. Такі дії чоловіка є несумісним зі здоровими відносинами. Моральні цінності не існують для нього. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, він не дбав про побудову нормальних сімейних відносин. Ведення спільного господарства припинено з того часу, як сторони почали жити окремо за різними адресами. Спільне проживання та збереження сім`ї стали неможливими. На теперішній час сторони разом не проживають.

Позивач фактично мешкає у своєї матері, яка забрала її від чоловіка та перевезла до себе у м. Харків, так як позивач самостійно пересуватися не може. Чоловік у теперішній час мешкає у орендованої квартирі у смт. Пісочин, що знаходиться на відстані 11-ті км від м. Харкова поруч з місцем своєї роботи. Він вже більше трьох з половиною років працює на поліграфічному виробництві у ХАСК - ФЛЕКС, ТОВ у смт. Пісочин, що розташовано за юридичною адресою: смт. Пісочин, Харківській район, Харківська область, вул. Технологічна, 5.

Поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем позивач не збирається, а тому призначення строку для примирення вважає недоцільним. Примирення з відповідачем неможливе. Шлюб між сторонами носить лише формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу позивач не має наміру змінювати своє прізвище. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, надав до суду відзив на позов, позовні вимоги визнав, але заперечував проти причин розірвання шлюбу, посилаючись на такі обставини.

Подружжя взагалі не спілкується між собою. Відповідач переконався, що вони з позивачем не здатні підгримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, будувати нормальні сімейні відносин на почуттях взаємної любові, поваги, тому майбутнього у таких стосунків немає, а відтак, за його глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

У зв`язку з цим, необхідно зазначити, що позовні вимоги позивача, а саме: розірвати шлюб, зареєстрований 18.06.2010 року у Другому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22.10.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 08.07.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_4 ), відповідач визнає в повному обсязі.

Що стосується аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, відповідач вважає за необхідне зазначити таке.

Твердження позивача, що «проживаючи разом з відповідачем вона поступово втрачала своє фізичне здоров`я та фактично стала інвалідом II групи», не відповідає дійсності. Факт проживання однією сім`єю мав місце ще з 2007 року, саме в той час позивач з відповідачем познайомились. В той час, позивач вже мала діагноз «Антифосфоліпідний синдром з органічним ураженням головного мозку, енцефалопатія змішаного генезу (дисметаболічна і судинна)», та у зв`язку з прогресуванням захворювання, її здоров`я дійсно погіршувалось, але в цьому не має вини відповідача, навпаки він завжди дбав про свою дружину та допомагав їй в лікуванні. Були випадки, коли позивач впадала в кому та перенесла декілька інфарктів, проте, ці випадки мали місце ще задовго до знайомства подружжя. Відповідач завжди був поряд та допомагав долати недуги дружини, здійснював догляд за нею, допомагав одягатись, приймати ванні процедури та іншим способом підтримував свою дружину.

Твердження позивача, що вона «фактично перебуваю у шлюбі з чужою для мене людиною, яка кожен день вимушена морально знущається наді мною, бо не допускав до мене мою мати, яка кожен день вимушена доглядати за мною», не відповідає дійсності, відповідач зі свого боку не вчиняв будь-яких дій щодо заборони спілкування позивача зі своєю матір`ю. Мати навідувалась в гості до них кожного дня, крім вихідних, за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали як подружжя з 2019 року по теперішній час.

Твердження позивача, що «відповідач бажає заволодіти усім рухомим та нерухомим майном позивача», то відповідач повідомляє суд про те, що на даний момент він має зареєстроване місце проживання в будинку, який належить його колишній дружині. Проте, у зв`язку з певними життєвими обставинами, у нього виникла необхідність змінити місце реєстрації та у зв`язку з цим, відповідач звернувся до своєї дружини (позивача), для того, щоб зареєструватись в квартирі, яку було придбано за спільні кошти з позивачем, тобто за адресою: АДРЕСА_2 . Коли відповідач виявляв бажання зареєструватись в цій квартирі, між подружжям сталась сварка. ОСОБА_1 зазначила, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , купувалась за її власні кошти. Проте, ця інформація не є правдивою, адже на купівлю квартири були витрачені особисті кошти відповідача, а також кошти його матері - ОСОБА_4 . Саме ця сварка і стала основною причиною припинення шлюбних відносин.

Твердження позивача, що «відповідач прослуховує телефонні розмови позивача», не відповідає дійсності, адже, телефонні розмови позивача відповідач не прослуховує, та взагалі такого наміру в нього ніколи не було, тому що в їх сім`ї панувала довіра та повага один до одного, до недавнього часу.

Вищевказані твердження позивача, що вона зазначає у своїй позовній заяві, є безпідставними необґрунтованими та недоведеними, оскільки суду не надає жодних належних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

18 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 208 та видано свідоцтво про шлюбу серії НОМЕР_5 від 18 червня 2010 року, запис №208.

Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має.

Сімейні відносини фактично припинені, сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв`язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Оскільки позивач як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору суд на підставі ст. 141 ЦПК України має стягнути судовий збір з відповідача на користь держави в сумі 908,0 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 - 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 18 червня 2010 року, актовий запис № 208, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,0 грн.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян із залишенням прізвища позивачки « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 24 березня 2021 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.