КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер справи: 756/5691/20 Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Номер провадження: 22-ц/824/215/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Іванова І.В.
У Х В А Л А

24 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про виключення майна з опису та зняття арешту, ?

в с т а н о в и в:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, яка не в повній мірі відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року про усунення недоліків, було направлено на електронну адресуАТ КБ «Приватбанк» 21 грудня 2020 року та повторно 20 січня 2021 року, що підтверджується супровідним листом з додатком (а.с. 76-79).

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала оприлюднена в реєстрі 23 грудня 2020 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, судом вчинено всіх можливих та передбачених процесуальним законом дій для повідомлення апелянта про необхідність усунути недоліки апеляційної скарги, проте станом на 24 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, що є підставою для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 185, 356 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про виключення майна з опису та зняття арешту вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя І.В. Іванова