Справа № 464/2728/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/3829/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні №63118670 з примусового виконання виконавчого листа №464/2728/15-ц, виданого Сихівським районним судом м. Львова 11.08.2020 року, звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бойчука І.О. щодо невиконання обов`язку,передбаченого ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», по винесенню постанови про зняття арешту з коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), що передбачений для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, та надсиланню цієї постанови в день її винесення Західному ГРУ АТ КБ «Приватбанк», та зобов`язати головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бойчука І.О. усунути порушення, шляхом винесення постанови про зняття арешту з коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), який передбачений для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, та надіслати таку постанову в день її винесення Західному ГРУ АТ КБ «Приватбанк».

Свої вимоги заявник обгрунтовував тим, що в процесі примусового виконання вказаного вище виконавчого листа головним державним виконавцем Бойчуком І.О. 23.09.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ним у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), кошти з якого використовуються лише для сплати податків та зборів до Державного бюджету України,що підтверджується випискою з цього рахунку, виданою банком 24.09.2020 року, а тому відповідно до вимог п.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на такі кошти не допускається, у зв`язку з чим, 29.09.2020 року він надіслав державному виконавцю клопотання з вимогою про зняття арешту з коштів на вказаному рахунку, однак, постанови про зняття арешту із вказаного рахунку винесено не було.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо невинесення постанови про зняття арешту з коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), який передбачений для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, та надсилання такої постанови в день її винесення Західному ГРУ АТ КБ «Приватбанк» - визнано неправомірною.

Зобов`язано державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у провадженні якого перебуває виконавче провадження ВП №63118670, усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту з коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), який передбачений для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, та надіслати таку постанову в день її винесення Західному ГРУ АТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3400 грн.

Ухвалу суду оскаржив Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), просить її скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а тому державний виконавець не є особою, яка наділена правом зняття арешту в даному випадку.

Окрім того, апелянт звертає увагу, що для задоволення клопотання боржника не було визначених Законом підстав для зняття арешту із вказаного ним рахунку, оскільки державному виконавцю не було надано належного документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Апелянт наголошує, що зняття арешту з рахунку без достатніх правових підстав буде сприяти подальшому ухиленню боржника від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду.

У судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони заявника, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №63118670 з примусового виконання виконавчого листа №464/2728/15-ц, виданого Сихівським районним судом м. Львова 11.08.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» 288251 грн. 38 коп. заборгованості за невиконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Універсальна логістична компанія» від 07.12.2011 року, 43786 грн. 57 коп. пені, 12177 грн. 63 коп. трьох процентів річних, 105252 грн. інфляційних нарахувань та 3288 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Загальна сума стягнення - 452756 грн. 18 коп.

Вказане виконавче провадження відкрите постановою головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бойчук І.О. від 23.09.2020 року.

Постановою державного виконавця від 23.09.2020 року накладено арешт на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 498300 грн. 80 коп.

Копію постанови направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній на момент оскаржуваних дій (бездіяльності) редакції, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Абзацом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти, на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати, зокрема, заробітної плати (податків, обов`язкових платежів та зборів).

Вказані вище висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року (справа №905/361/19, провадження №12-28гс20).

З установлених обставин справи вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1 , відкритий у Львівському міському відділенні №34 Західного ГРУ АТ КБ «Приватбанк» (), на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком ФОП ОСОБА_1 . Цей рахунок використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі й сплати обов`язкових платежів, податків та зборів до Державного бюджету України, відтак, на цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для сплати вказаних обов`язкових платежів до Державного бюджету України, і цей рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Також необхідно зазначити, що АТ КБ «Приватбанк», на який нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку не повернув без виконання.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Окрім виписки по поточному рахунку, боржник не надав документального підтвердження про наявне у нього зобов`язання по сплаті обов`язкових платежів та зборів до Державного бюджету України і його розмір, не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати цих платежів у певному розмірі та не просив зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку, а тому в силу наведених вище норм Закону та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, в держаного виконавця не було правових підстав для зняття арешту із вказаного рахунку боржника.

Таким чином, визначених Законом підстав для висновку про неправомірність оскаржуваних заявником дій (бездіяльності) державного виконавця немає, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог за скаргою заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст.141, 452 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2102 грн. підлягають стягненню із заявника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2102 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.