ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/2031/20

провадження № 22-ц/4809/139/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», інтереси якого представляють за довіреністю - Гребенюк Олександр Сергійович, ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 .

Розглянувши в м. Кропивницькому цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2020 року, у складі головуючого судді Берднікової Г.В., у справі за позовом Акціонерного товариства банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову позивач вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 квітня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначав, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 12 травня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 26149,15 грн., яка складається із: 12669,82грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 12669,82 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн.. - заборгованість за простроченими відсотками; 4427,52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 9051 грн. 81 коп. - нарахована пеня.

Позивач вказує, що і на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, а тому вважає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 02 квітня 2013 року в сумі 2500,00 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо задовольнити, а в іншій рішення суду залишити без змін.

Позивач, у скарзі посилається на те, що відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, отримав кредитну картку, звертався за її перевипуском, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору.

Вважає, що відповідач користувався кредитними коштами, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити проценти за користування ними.

Крім того вважає, що є доведеним приєднання до умов договору та безпідставною відмова в стягненні процентів за ст. 625 ЦК України та неустойки,чим порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Дослідивши письмові докази, суд першої інстанції вважав встановленими обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач 02 квітня 2013 року підписала анкету-заяву № б/н, згідно з якою отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.22,24).

У подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, як в сторону збільшення, так і зменшення, 29 вересня 2017 року його було збільшено до 2500,00 грн.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із зазначеним договором до його укладення, який був наданий йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Звернувшись із позовом, позивач додав до кредитного договору додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, без зазначення його затвердження та прийняття банком.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 02 квітня 2013 року, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору банк станом на 12 травня 2020 року нарахував заборгованість у розмірі 26149,15 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 12669,82 грн., в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 12669,82 грн. заборгованісті за просточеним тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованісті за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованісті за простроченими відсотками; 4427,52 грн. - заборгованісті за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; нарахованої пені 9051, 81 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за договором (тілом кредиту) у розмірі 2500,00 грн. та про відмову у задоволенні інших позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками, що нараховані на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, нарахованої пені та частини заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що відсутні докази про те, що відповідач ознайомилася із Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Також, в анкеті заяві, яка підписана сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Звернувшись із даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість за кредитом (за поточним тілом кредиту), заборгованість за простроченим тілом кредиту, відсотки, пеню.

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Встановлено, що позичальник не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: проценти, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, що узгоджується із позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів також вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Висновок суду, про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В межах вимог та доводів апеляційних скарг, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді

Л.М. Дьомич

О.А. Письменний