Справа № 468/829/21-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання - Рафальської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу № 468/829/21-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.06.2018 року між ТОВ «Прості Займи» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансових послуг № 27 в електронній формі, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2100 грн строком на 18 днів. Вказані грошові були перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача. Договором обумовлено нарахування процентів за користування позикою у розмірі 42,00 грн за кожен день користування. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснив повернення отриманих грошових коштів у встановлений договором строк. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 25.05.2021 року становить 49994,11 грн, із яких: 2100 грн - сума кредиту, 44273,45 грн - проценти за користування кредитом, 840,55 грн - пеня, 681,97 грн - індекс інфляції за весь період прострочення, 2098,14 грн - три проценти річних від простроченої суми.

В тексті позову позивач заявив про розгляд справи без виклику сторін.

Ухвалою судді від 04.08.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 05.10.2021 року.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно в електронній формі уклав з позивачем кредитний договір, в результаті чого отримав 2100 грн. кредитних коштів на карту. Згодом ним було внесено 750 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтверджує заборгованість за тілом кредиту в сумі 2100 грн, проте вважає, що позивач не мав підстав нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, інші частини заборгованості були неправильно розраховані позивачем.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, позивач заявив про розгляд справи за його відсутності, а відповідач подав відзив на позов, тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору та заяви-анкети для отримання кредиту від 24.06.2018 року; інформацію щодо порядку(процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору від 24.06.2018 року; повідомлення № 451 від 25.05.2021 року; правила про порядок надання коштів у позику від 05.01.2018 року; розрахунок заборгованості; розрахунок 3 відсотків річних; розрахунок збитків від інфляції), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2018 року між позивачем ТОВ «Прості Займи» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 27, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2100 грн на строк до 11.07.2018 року з умовою сплати процентів в розмірі 2% за кожен день, в загальному розмірі - 756 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до розрахунку ТОВ «Прості Займи» заборгованості за кредитним договором № 27 від 24.06.2018 року станом на 25.05.2021 року становить 49994,11 грн, із яких: 2100 грн - сума кредиту, 44273,45 грн - проценти за користування кредитом, 840,55 грн - пеня, 681,97 грн - індекс інфляції за весь період прострочення, 2098,14 грн - 3% річних від простроченої суми.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредиту в розмірі 2100 грн., то вимоги в цій частині підлягають задоволенню відповідно до процитованих вище положень ст. 1046 ЦК України та того, що суду не надано доказів повернення позивачем відповідачу отриманих в позику грошових коштів.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитним договором в сумі 44273,45 грн, то суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині у зв`язку з наступним.

Як вказувалось вище, за умовами договору передбачалось нарахування процентів в розмірі 2% за кожен день, в загальному розмірі - 756 грн.

Крім того, з кредитного договору слідує, строк кредитування був визначений сторонами на 18 днів до 11.07.2018 року.

Натомість відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 провадження №14-10цс18 та від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

У зв`язку з вказаним позивач мав підстави нараховувати проценти за укладеним між сторонами кредитним договором лише до визначеного сторонами дня повернення кредиту, до 11.07.2018 року, що відповідно до договору становило 756 грн. Після вказаної дати позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування.

Тому загальний розмір процентів, які мав сплатити відповідач позивачу за користування грошовими коштами останнього має становити 756 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 840,55 грн., то суд вважає, що відсутні достатні підстави для задоволення вказаних вимог у зв`язку з наступним.

Натомість зі змісту кредитного договору слідує, що вся сума кредиту та нараховані на неї проценти мали бути сплачені позичальником не пізніше 11.07.2018 року.

Договір передбачав за умови виникнення заборгованості - сплату неустойки у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %

Отже неустойка, в тому числі пеня, підлягала нарахуванню за прострочення позичальником внесення платежу.

При цьому, вказаний кредитний договір не передбачав обов`язку позичальника погашати позику чи проценти частинами або регулярними платежами, тобто за умовами даного договору простроченням платежу слід визнавати несплату визначених договором повної суми кредиту та повної суми процентів станом на граничну дату повернення кредиту.

Отже за умовами кредитного договору зі строком повернення кредиту до 11.07.2018 року позивач мав передбачені договором підстави нараховувати неустойку з 12.07.2018 року.

Але відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З розрахунку заборгованості слідує, що весь розмір пені в сумі 840,55 грн. нарахований позивачем за період з 12.07.2018 року по 22.07.2018 року, тобто після закінчення визначеного договором строку кредитування.

За такого, нарахування неустойки після закінчення строку позики є таким, що суперечить процитованим вище правовим висновкам Верховного Суду, а тому суд не має права стягувати таку неустойку.

У зв`язку з наведеним вище в задоволенні позовних вимог про стягнення пені належить відмовити в повному обсязі.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач 13.07.2018 року сплатив частину боргу у розмірі 750 грн, з якої 209,45 грн була зарахована в рахунок сплати пені, а 540,55 грн - в рахунок погашення процентів.

Оскільки, як вказано вище, позивач не мав підстав нараховувати пеню після закінчення строку кредитування, то і вся сума оплати відповідача в розмірі 750 грн має бути зарахована на погашення процентів за договором.

За такого, заборгованість відповідача за процентами за вказаним кредитним договором в межах строку кредитування має становити 6 грн. (756 грн - 750 грн).

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, 681,97 грн - індекс інфляції за весь період прострочення та 2098,14 грн - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем, за період з 12.07.2018 року по 25.05.2021 року, було нараховано: індекс інфляції за весь період прострочення - 681,97 грн та 3% річних від простроченої суми - 2098,14 коп. Проте суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки при їх розрахунку враховувалась заборгованість за пенею загалом та процентами в більшому розмірі, ніж розраховані судом вище.

Враховуючи, що загальна заборгованість відповідача за період з 12.07.2018 року по 13.07.2018 року становила 2856 грн. (2100 грн + 756 грн.) і 13.07.2018 року відповідач сплатив 750 грн., то за вказані два дні втрати від інфляції не нараховувались, оскільки індекс інфляції в серпні 2018 року не перевищував 100%, натомість 3% річних мають становити 0,47 грн (2856 грн. х 3% х 2 / 365 днів).

З 14.07.2018 року та в подальшому загальна заборгованість відповідача 2106 грн. (2856 грн - 750 грн), тому втрати від інфляції за період з 14.07.2018 року по 25.05.2021 року (в межах позовних вимог) має становити 463,32 грн.(2106,00 грн. ? 122% (сукупний індекс інфляції) - 2106,00 грн.).

За вказаний період з 14.07.2018 року по 25.05.2021 року 3% річних мають становити 181,23 грн (2106,00 грн. (сума боргу) ? 3% ? 1047 днів / 365 днів у році).

Загалом заборгованість за 3% річних становить 181,70 грн. (181,23 + 0,47).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Прості Займи» заборгованість за кредитним договором № 27 від 24.06.2018 року у розмірі 2751,02 грн., з яких: 2100 грн - тіло кредиту; 6 грн - проценти; 463,32 грн. - втрати від інфляції; 181,23 грн - 3% річних.

У зв`язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 6 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 136,20 грн (2270 грн. х 6 %).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 27 від 24.06.2018 року суму у розмірі 2751 (дві тисячі сімсот одну) гривню 02 копійки.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені загалом, процентів за користування кредитом, втрат від інфляції та трьох процентів річних в більшому розмірі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» 136 (сто тридцять шість) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (місцезнаходження: вул. Незалежної України, буд. 39-А, офіс 25, Вознесенівський район, м. Запоріжжя, 69037, ідентифікаційний код 40858239);

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 05.10.2021 року.

суддя: