Справа № 442/4658/19
Провадження № 6/442/50/2021
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Грицай М.М., з участю секретаря Антоненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі подання державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Назара Тарасовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гаврилик Н.З. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання нею зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа № 442/4658/19, виданого 31.01.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 61464092 з виконання виконавчого листа № 442/4658/19, виданого 31.01.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 15131,91 грн та 1921 грн судового збору.

Зазначає про те, що 05.03.2020 ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення завідомо неправдивих відомостей. Проте боржник декларацію досі не подала, на виклики державного виконавця не з`являлася, будь-які дії, спрямовані на виконання рішення суду не здійснила, що свідчить про ухиляння її від виконання рішення суду.

У судове засідання державний виконавець Гаврилик Н.Т. не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Дослідивши подання державного виконавця та додані до нього матеріали, суд вважає, що у задоволенні такого слід відмовити.

Судом встановлено, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 31.01.2020 видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 04.10.2007 у загальному розмірі 15131,91 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Н.Т. від 05.03.2020 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

22 травня 2020 року та 28 жовтня 2020 року державним виконавцем здійснено виклик боржника.

З відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії від 11.03.2021 видно, що ОСОБА_1 пенсію не отримує.

Згідно із відповіддю на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи щодо ОСОБА_1 , інформацію не знайдено.

Крім того, до подання долучено відповіді на запити до Міністерства внутрішніх справ України та до Державної фіскальної служби України, з яких встановлено, що зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні, а також відсутня інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО та щодо наявності рахунків, відкритих боржником.

Відповіддю на запит до Державної прикордонної служби України підтверджується факт перетинання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Поряд з тим, згідно із ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням іншим інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до вимог пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для виконання рішення суду без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим. Наявність лише самого зобов`язання не є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Державним виконавцем, не надано доказів вчинення боржником дій, які б свідчили про його намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити, та як обмеження боржника у праві виїзду за кордон є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити державному виконавцю Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилику Назару Тарасовичу у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Грицай М.М.