Справа № 415/7247/20
Провадження № 22-ц/810/973/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року постановлену судом у складі судді Луньової Д.Ю.

у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс"

третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович

третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ГорайОлег Станіславович

встановив:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., № 54083, від 28.09.2020 року про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором в сумі 6627,21 грн., а також із заявою про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення стягнення коштів з позивача, яке проводиться на підставі вказаного виконавчого напису.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процессуального права, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та просить її скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги, судом не враховано права позивача на обрання альтернативної підсудності розгляду справи за позовом ОСОБА_1 за місцем виконання рішення та звернення до Лисичанського міського суду Луганської області з дотриманням ч.12 ст. 28 ЦПК України.

Правом на відзив учасники справи не скористалися.

Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцезнаходження відповідача є м. Київ, і відсутні докази проведення виконавчих дій за місцем проживання позивача в м. Лисичанську Луганської області, тому позовна заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

не підсудна Лисичанському міському суду Луганської області, і відповідно заява про забезпечення позову, яку слід повернути заявнику без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про повернення заяви без розгляду про забезпечення позову, оскільки він не відповідає вимогам закону, при постановленні оскаржуваної ухвали судом допущено порушення норм процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства згідно ч.2 ст.15 ЦК України.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконавчий напис оскаржується у судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом до стягувачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (Постанова ВС від 14.08.2019 у справі № 519/77/18).

За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Проте у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у позивача є право обрати альтернативну підсудність за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ЦПК України у справах за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися із позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності, позов необхідно пред`являти в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи Позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місцем знаходженням майна позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України встановлено порядок подання заяви про забезпечення позову, а саме : п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК Українисуд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається із матеріалів справи у листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс"про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., № 54083, від 28.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором в сумі 6627,21 грн (а.с. 2-16).

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення коштів з позивача ОСОБА_1 , яке проводиться на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., № 54083, від 28.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс" (адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, ) заборгованості за кредитним договором в сумі 6627,21 грн (а.с. 18-20).

Для застосування правил альтернативної підсудності та визначення підсудності за місцем виконання виконавчого напису нотаріусу позивачем на виконання вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надано довідку від 07.04.2015 року № 924011629 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 (а.с. 12), а також копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП № 63485701) від 28.09.2020 року щодо боржника ОСОБА_1 , в якій зазначена адреса боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 13).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого не застосував правила альтернативної підсудності, передбачені ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що є визначальним для правильного вирішення процесуального питання.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, оскільки заява про забезпечення позову, в якому предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню була подана до суду разом з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який пред`явлений за правилами альтернативної підсудності, а саме: за місцем проживання боржника, як зазначено у постанові державного виконавця від 03.11. 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, то суд першої інстанції не мав підстав для повернення заяви без розгляду про забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч положенням цивільного процесуального законодавства не вірно визначився із підсудністю позовної заяви, ОСОБА_1 та безпідставно повернув заяву без розгляду про забезпечення позову, що не узгоджується із вимогами ст. 152 ЦПК України.

04 грудня 2020 року скаржник звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року про передачу позовної заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на розгляд до іншого суду.

Постановою Луганського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу задоволено, а ухвалу суду першої інстанції від 01 грудня 2020 року скасовано, матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ"ФК" Онлайн Фінанс"про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову також підлягає поверненню до суду першої інстанції, який безпідставно повернув заяву без розгляду заявнику, не звернувши уваги на вимоги закону, та допустив порушення вимог процесуального закону.

На підставі викладеного, та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала про повернення заяви про забезпечення позову заявнику не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з направленням заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права, на які суд першої інстанції не звернув належної уваги.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги , які спростовують висновки суду щодо повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову заявнику, а тому апеляційна скарга позивача про скасування ухвали суду у зв`язку із порушенням вимог процесуального права підлягає задоволенню апеляційним судом.

Оскільки питання про можливість відкриття провадження належним судом у справі вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керу ючись ст.ст.152, 367,368,374,379,381,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 грудня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 09 березня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова