Провадження № 2/756/1912/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Житлово-Експлуатаційної дільниці № 510 про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», ПрАТ «АК «Київводоканал», КП «Київтеплоенерго», ЖЕК № 510 про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків.

В обґрунтування позову зазначає, що разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки вона з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не може дійти згоди щодо користування цією квартирою, ОСОБА_1 , змінивши позовні вимоги, просить суд встановити наступний порядок користування квартирою, а саме: в загальному спільному користуванні залишити їй та відповідачам чотири житлові кімнати - кухню площею 6,4 кв. м, коридор 9,7 кв. м, ванну кімнату 2,1 кв. м, вбиральню 2,2 кв. м, залишити їй в особистому користуванню кімнату № НОМЕР_1 , а саме 75/200 частки квартири загальною площею 14,8 кв. м та балкон 0,8 кв. м, з якої житлова площа 14,8 кв. м, залишити в особистому користуванню ОСОБА_2 кімнату АДРЕСА_2 , а саме 75/200 частки квартира на загальну площу 13,4 кв. м та лоджію 1,6 кв. м, з якої житлова площа 13,4 кв. м, визначити за ОСОБА_3 кімнату АДРЕСА_3 , а саме 50/200 частки квартири загальною площею 10,3 кв. м, з якої житлова площа складає 10,3 кв. м та зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», ПрАТ «АК «Київводоканал», КП «Київтеплоенерго», ЖЕК № 510 розподілити особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

У поданому відзиві на позовну заяву представник КП «Київтеплоенерго» просила відмовити у задоволенні позову в частині пред`явлених вимог до КП «Київтеплоенерго», посилаючись на його необґрунтованість, оскільки підприємство жодним чином не заперечує проти розподілу особових рахунків за умови наявності взаємної згоди між співвласниками квартири та звернення до підприємства з відповідними заявами.

У поданому відзиві на позовну заяву представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» просила відмовити у задоволенні позовних вимог до підприємства повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки порядок користування квартирою не встановлений та позивачка не зверталася щодо розподілу особових рахунків.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибула, від її представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності в якій він просив позов задвольнити.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 , представник КП «Київтеплоенерго» - Дубина О.О. та представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Березова І.Г. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на їх безпідставність.

Представник відповідачів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» та ЖЕК № 510 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним, а тому їх неявка не є перешкодою для вирішення справи на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 це квартира посімейного заселення, розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку загальною площею 61,30 кв. м, складається з 3-х кімнат житловою площею 38.5 кв. м, у тому числі кімнати площею 13,4 кв. м, 14,8 кв. м та 10,3 кв. м, а також з коридору площею 9,7 кв. м, житлових приміщень площами кухні площею 6,4 кв. м, ванної кімнати 2,1 кв. м, вбиральні 2,2 кв. м, балкону 0,8 кв. м, лоджії 1,6 кв. м (а.с. 11-14).

З довідки ФОП ОСОБА_7 від 05.08.2020 року вбачається, що в результаті технічної інвентаризації виявлено, що у квартирі відбувся поточний ремонт з переплануванням, демонтажем та встановленням нових внутрішніх перегородок, житлові кімнати стали ізольованими. Зменшення житлової площі на 1,9 кв. м не є самовільним (а.с. 16).

Разом з цим, рішенням Мінського місцевого суду м. Києва від 28.08.2001 року, яке набрало законної сили, змінювався договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 , а саме виділено: ОСОБА_8 в користування кімнату площею 10,3 кв. м; ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спільне користування кімнати площею 18,00 кв. м і 13,40 кв. м; інші нежилі приміщення, а саме: коридор, кухню, ванну кімнату, туалет, комірчину залишено в спільному користуванні; зобов`язано Державне комунальне управління житлового господарства Мінської районної державної адміністрації м. Києва укласти з ОСОБА_8 окремий договір найму на окрему жилу кімнату площею 10,3 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 172).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.06.2002 року 75/100 приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 46,90 кв. м передано в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду у спільну часткову власність ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 в рівних частках (а.с. 103).

Як вбачається із технічного паспорту станом на червень 2002 року квартира АДРЕСА_1 на частку в квартирі, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , це квартира посімейного заселення, розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 31.40 кв. м, у тому числі кімната 13,40 кв. м та кімната 18.00 кв. м, кухні площею 7, 40 кв. м, ванної 2,20 кв. м, вбиральні площею 1,10 кв. м, коридору 5,60 кв. м та вбудованої шафи 1,10 кв. м., загальна площа квартири становить 44,50 кв. м (а.с. 104).

Згідно інформаційної довідки КП КМР «КМБТІ» квартира АДРЕСА_1 , 75/100 вказаної квартири належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане КП «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва від 18.06.2002 року № 2306 та зареєстрованого в Бюро 19.06.2002 року за реєстром № 725 (а.с. 102).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.04.2002 року 25/100 приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 14,60 кв. м передано в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду у власність ОСОБА_8 (а.с. 120).

Як вбачається із технічного паспорту станом на червень 2002 року квартира АДРЕСА_1 на частку в квартирі, яка належить ОСОБА_8 , це квартира посімейного заселення, розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати житловою площею 10.30 кв. м, кухні площею 7, 40 кв. м, ванної 2,20 кв. м, вбиральні площею 1,10 кв. м, коридору 5,60 кв. м та вбудованої шафи 1,10 кв. м., загальна площа квартири становить 14,60 кв. м (а.с. 111).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві власності по 25/200 часток квартири АДРЕСА_1 кожному на підставі свідоцтв про право власності на спадщину (а.с. 109-110, 138-139).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Пункт 53 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, передбачає, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що спірна квартира є квартирою загального заселення; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , спадкоємцями якого є ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 , в порядку приватизації набули права власності на окремі жилі кімнати в цій квартирі з визначенням часток у праві спільної сумісної власності, вимога ОСОБА_1 про виділення ОСОБА_3 в користування кімнати 10, 3 кв. м, яка і так перебувають у її власності не може бути задоволена.

Окрім цього, не підлягає також задоволенню вимога позову ОСОБА_8 про встановлення порядку користування двох інших житлових кімнат між нею та ОСОБА_2 , оскільки запропонований нею порядок не відповідає часткам сторін у праві власності на цю частину квартири загального користування та призведе до суттєвого обмеження прав одного із співвласників, виходячи з розміру належних їм часток у спірному майні, а також з урахуванням того, що внаслідок проведених переобладнань змінилися розміри жилих приміщень, що зазначені у правовстановлюючих документах сторін.

Також, запропонований позивачкою варіант встановлення порядку користування спірною квартирою в частині, що перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_8 призведе до погіршення житлових умов одного з них, що не допускається.

Крім того, вимоги позову ОСОБА_1 про поділ особових рахунків є передчасними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вона зверталася до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», ПАТ «АК «Київводоканал», КП «Київтеплоенерго», ЖЕД № 510 з цього питання і їй було відмовлено.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Житлово-Експлуатаційної дільниці № 510, про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя