ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/819/1592/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування в порядку захисту прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

03.11.2020р. ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення на користь позивача страхового відшкодування в сумі 155 986,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.06.2020 року мала місце дорожньо транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . На момент ДТП вказаний транспортний засіб був застрахований за договором добровільного страхування у ПрАТ «СК «УНІКА». Згідно платіжного доручення №168626 від 28.08.2020 р. позивачем від ПрАТ «СК» «УНІКА» було отримано страхове відшкодування в розмірі 223 045,20 грн. Проте, вказана сума суттєво менше вартості відновлювального ремонту, яка встановлена згідно калькуляції СТО, у зв`язку з чим Херсонською торгово промисловою палатою проведено експертне авто товарознавче експертне дослідження, за висновком якого вартість матеріального збитку складає 374 926,56 грн. Таким чином відповідач зобов`язаний доплатити суму страхового відшкодування у розмірі 151 881,36 грн. Крім того, п.12.1.3, 13.3 договору добровільного страхування передбачено відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми за кожен день прострочення. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 пеню в розмірі 2512,01 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач також зобов`язаний сплатити компенсацію інфляційних втрат в сумі 759,40 грн та три відсотки річних в сумі 834,10 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надане позивачем дослідження № АВє-332від 25.09.2020року не містить визначення розміру коефіцієнту фізичного зносу та обґрунтувань визначення останнього за нульовим показником. Крім того проведене без попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. З огляду на наявність обставин, які свідчать про неповноту та неправильність висновків, наданий позивачем висновок суд не визнав належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження заявлених до стягнення сум матеріальної шкоди.

Крім того, суд врахував, що автотоварознавче дослідження складене Херсонською торгово-промисловою палатою № АВє-332 виготовлено 25.09.2020 року, а до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся 01.07.2020р. Позивач у відповідності до вимогст.35 Закону України №1961-IV не пред`являв вимог про відшкодування заподіяної шкоди в розмірі, визначеному у звіті від 25.09.2020 року, не надавав страховику на підтвердження цих вимог копію зазначеного звіту. Матеріали справи не містять інформації про надання відповідачу даного звіту з вимогою про доплату страхового відшкодування.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд погодився з доводами відповідача про визнання транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 фізично знищеним внаслідок його пошкодження 30.06.2020 в зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладання Договору, зазначеної у п. 1.1.6 Договору.

Оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами розмір фактично заподіяної матеріальної шкоди, суд визнав такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача різниці між цим розміром та розміром страхового відшкодування.

В зв`язку з цим, суд визнав такими, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку п.36.5 ст.36 Закону України №1961-IV, ст.625 ЦК України пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а також інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.20201р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні правовідносини пов`язані із договором добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО» №022151/4615/0000173 віл 03.03.2020р., а тому врегульовуються Законом України «Про страхування», а не Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як помилково вважав суд першої інстанції.

Крім того, судом неправильно взято до уваги наданий відповідачем звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, оскільки причетність іншого учасника ДТП до оцінки розміру збитків робить вказаний звіт неналежним доказом.

Також апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо неналежності, як доказу, висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного Херсонською торгово промисловою палатою, оскільки вказаний висновок складено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджено наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. №142/5/2092, згідно якої ряд показників визначають саме на дату виконання оцінки, а не на дату скоєння ДТП.

При цьому скаржник зазначає, що у звіті №4643 від 29.07.2020р. відсоток корегування середньої ринкової вартості по пробігу становить 0,00%, а у висновку №АВє-332 від 25.09.2020р. вказаний коефіцієнт складає 3,0% та обчислений як різниця між фактичним середньорічним і нормативним пробігами. У звіті №4643 від 29.07.2020р. додаткове збільшення ринкової вартості КТЗ становить 0,00 грн. А у висновку №АВє-332 від 25.09.2020р. враховано, що на автомобілі встановлені додаткові опції, які не входять у базову комплектацію: захист двигуна, сітка декоративна в бампер, плівка захисна, радар паркування, дефлектори вікон. Ціна нового обладнання становить 9450,00 грн. Як наслідок у висновку №АВє-332 від 25.09.2020р. збільшено ринкову вартість КТЗ та визначено її у розмірі 585 387,56 грн. Крім того, у звіті №4643 від 29.07.2020р. вартість однієї нормо-години робіт за малярні та ремонті роботи визначена у сумі 500,00 грн, як рекомендована вартість за даними замовника. Натомість у висновку №АВє-332 від 25.09.2020р. визначено вартість однієї нормо-години робіт за малярні та ремонті роботи в сумі 370,00 грн (за даними Херсонського регіонального відділення Союзу експертів України), що відповідає п.8.5.6 Методики.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «СК «УНІКА» доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.20201р. без змін. Вважає, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини, які мають значення для справи, правильно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, виніс законне та обґрунтоване рішення. Зокрема, суд правильно визнав неналежним доказом надане позивачем експертне дослідження від 25.09.2020р., оскільки воно виконане з порушенням умов Національного стандарту №1, не відповідає умовам договору в частині визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ та не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України.

Крім того, позивач всупереч умов договору страхування здійснює розрахунок суми страхового відшкодування без врахування факту тотального знищення та знецінення транспортного засобу (п.9.2.1 договору), безумовної франшизи (п.4.4 умов договору), а також розміру ПДВ (п.9.3.1).

Також відповідач звертає увагу, що позивачем невірно обчислено суму пені, інфляції та трьох відсотків річних, оскільки до розрахунку взято всю суму страхового відшкодування в розмірі 374 924,56 грн, яка на думку позивача належить до виплати, замість несплаченої її частини у розмірі 151 881,36 грн.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Hyundai elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2019 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . (а.с.115)

03.03.2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №022151/4615/0000173, відповідно до якого застраховано автомобіль «Hyundai elantra» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору до 03.03.2021 року. Дійсна вартість транспортного засобу на момент укладання Договору згідно п. 1.1.6 визначена в сумі 532900 грн.

01.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» з заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №022151/4615/0000173, яка відбулася 30.06.2020 року за адресою м.Херсон перехрестя вул.Гагаріна та вул. 295 Стрілецької дивізії. (а.с.63)

Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №4643 від 29.07.2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Hyundai elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки становить 359 810,00 грн. (а.с.76-80)

27.08.2020 р. ПрАТ «СК «УНІКА» затверджено страховий акт №00361755, яким вирішено виплатити страхувальнику ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 223045,20 грн. (а.с.99)

Згідно платіжного доручення № 16826 від 28.08.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 223045,20 грн. (а.с.100)

Посилаючись на недостатність виплаченого страхового відшкодування для покриття вартості відновлювального ремонту, позивач звернувся до суду з вищевказаними вимогами та наполягає на їх задоволенні.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Саме такий висновок щодо застосування цієї норми викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Аналогічні положення містяться у частині першій статті 16 Закону України «Про страхування».

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України, частина четверта статті 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до положень статті 990 ЦК України (частина першої статті 25 Закону України «Про страхування») здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, укладаючи договір добровільного страхування від 03.03.2020р. №022151/4615/0000173 його сторони ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА» домовились, що страхова сума, яка є дійсною вартістю транспортного засобу на момент укладання договору, складає 532 900,00 грн. (п.1.1.6, 1.2.4)

Відповідно до п.1.2.2.2. та 1.2.3 договору франшиза на випадок повного конструктивного або фізичного знищення транспортного засобу складає 10% від страхової суми, яка зазначена в пункті 1.2.4 договору; у інших випадках 0 %.

Пунктом 1.2.10 договору сторонами узгоджено варіант розрахунку суми страхового відшкодування згідно п. 9.3 договору варіант 2 «СТО офіційного дилера марки ТЗ».

Пунктом 1.2.11 договору передбачено, що відшкодування збитків здійснюється без урахування зносу деталей, що замінюються при ремонті. Разом з цим, умова «Без урахування зносу» не розповсюджується на випадки незаконного заволодіння та повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ.

Розділом 9 договору врегульовано умови здійснення виплати страхового відшкодування.

Згідно п.9.1 договору виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору на підставі заяви вигодонабувача і страхового акта.

У разі настання страхового випадку за ризиком «незаконне заволодіння» або «повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ» страховик здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення транспортного засобу за період дії договору, та вартості залишків пошкодженого ТЗ. (п.9.2 договору)

Пунктом 9.3 договору визначено, що розмір страхового відшкодування у випадках інших, ніж зазначені в п.9.2 договору, визначається в розмірі розрахункової вартості відновлення транспортного засобу (вартості ремонтно відновлювальних робіт відповідно до нормативів заводу-виробника ТЗ, вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту), з вирахуванням зносу деталей, вузлів та агрегатів, яка розраховується відповідно до п.9.3.2 договору, крім випадків, коли п.1.2.11 передбачена умова «Без урахування зносу» та франшизи, що визначена експертним шляхом або страховиком на підставі середньої регіональної вартості нормо-години, або на підставі документів ремонтного підприємства за одним із методів, залежно від методу, обраного у п.1.2.10 договору.

Згідно варіанту 2 «СТО офіційного дилера марки ТЗ» - розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО із застосуванням цін на запасні частини та вартості нормо-години СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо відповідної марки ТЗ, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудомісткості ремонтних робіт та знаходиться в регіоні реєстрації ТЗ або в регіоні настання страхового випадку, або СТО за погодженням між страховиком та страхувальником.

У разі виплати страхового відшкодування іншим чином, ніж на СТО, страховик має право самостійно розрахувати суму вартості відновлювального ремонту на підставі середньої регіональної вартості нормо-години та без нарахування ПДВ на вартість запасних частин. (п.9.3.1 договору)

Отже, умовами договору добровільного страхування передбачено різний порядок розрахунку суми страхового відшкодування в залежності від ризику страхового випадку: «незаконне заволодіння», «повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ», «інші випадки».

Як встановлено судом, відповідач, вважаючи, що даний випадок кваліфікується як повне конструктивне або фізичне знищення транспортного засобу, здійснив обчислення розміру страхового відшкодування за правилами п. 9.2 договору від 03.03.2020р. №022151/4615/0000173.

Позивач не погодився з таким порядком обчислення розміру страхового відшкодування, оскільки вважає, що автомобіль «Hyundai elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не може вважатися конструктивно або фізично знищеним внаслідок ДТП, а є таким, що потребує ремонту, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування має обчислюватися за правилами, встановленими п.9.3 договору від 03.03.2020р. №022151/4615/0000173.

Таким чином, предметом спору є встановлення факту повного конструктивного або фізичного знищення застрахованого транспортного засобу, а відтак і визначення розміру страхового відшкодування, який пов`язується із наявністю або відсутністю цього факту.

Як встановлено судом, укладаючи договір страхування його сторони під повним конструктивним або фізичним знищенням ТЗ розуміли такий рівень пошкодження транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладання договору, зазначеної у п. 1.1.6 договору (532 900,00 грн).

Отже, обставиною, яка має значення для правильного вирішення спору, є визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яке сталося 30.06.2020р.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем до позовної заяви додано висновок №АВє-332 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений експертом товарознавцем Херсонського Торгово промислової палати Єрофеєвим В.О. 25.09.2020 р. на замовлення ОСОБА_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Hyundai elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження 30.06.2020р. в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 374 926,56 грн. (а.с.17-39)

Суд першої інстанції правильно зазначив, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №АВє-332 від 25 вересня 2020 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №АВє-332 від 25 вересня 2020 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ураховуючи те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №АВє-332 від 25 вересня 2020 року не є допустимим доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем тієї обставини, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження 30.06.2020р. в результаті ДТП становить 374 926,56 грн.

Таким чином, твердження позивача про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 не перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладання договору страхування, а відтак автомобіль не може вважатися повністю конструктивно або фізично знищеним, також не знайшло свого підтвердження.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «УНІКА» недоплаченої суми страхового відшкодування, а також відсутність підстав для задоволення похідних вимог щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про визнання транспортного засобу «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 фізично знищеним внаслідок його пошкодження 30.06.2020 р. в зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування, зазначеної у п. 1.1.6 Договору.

Вказаний висновок суду ґрунтується на наданому представником відповідача доказі, а саме складеному 29 липня 2020 року ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на підставі замовлення страховика ПрАТ «СК «УНІКА» звіті №4643 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 419 017,80 грн. (а.с.76-98)

На виконання вимог ч.5 ст. 106 ЦПК України у вказаному звіті зазначено, що він може використовуватися в якості доказу для подання до суду.

Разом з тим, у звіті не зазначено, що експерт (оцінювач) обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому вказаний доказ не є допустимим у розумінні ст. 78 ЦПК України.

Крім того, зі змісту вказаного звіту вбачається, що об`єктом оцінки був транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 . (а.с.76)

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що предметом доказування у даній справі є вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , а не автомобіля HYUNDAI ELANTRA, р.н. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 , тому наданий представником відповідача звіт №4643 від 29 липня 2020 рокуне є належним доказом у розумінні ст. 77 ЦПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про визнання транспортного засобу «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 фізично знищеним внаслідок його пошкодження 30.06.2020 р. є необґрунтованим, а встановлення судом обставин щодо виконання ПрАТ «СК «УНІКА» належним чином та у повному обсязі своїх зобов`язань за договором №022151/4615/0000173 є передчасним.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта відносно помилкового застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки спірні правовідносини виникли з договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО».

Отже, рішення суду у цій частині належить змінити та виключити зазначене із мотивувальної частини. В решті це ж рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року змінити та виключити із його мотивувальної частини посилання на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на встановлену судовим рішенням обставину щодо визнання транспортного засобу «Hyundai elantra», р.н. НОМЕР_1 фізично знищеним внаслідок його пошкодження 30.06.2020 р., а також щодо виконання ПрАТ «СК «УНІКА» належним чином та у повному обсязі своїх зобов`язань за договором №022151/4615/0000173.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік