КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-з/824/942/2021
ПОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткова

м. Київ Справа № 757/63890/19-ц

07 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Татунця Владислава Вікторовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою представника позивача Головного управління Національної поліції у м. Києві- Войчук Інни Володимирівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В., у цивільній справі за позовом Головного управління Національної поліції у м. Києві до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

23 грудня 2019 року Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що на балансі Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться будівля за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням житлово-побутової комісії ГУМВС в м. Києві від 06.08.1998 року ОСОБА_3 , який проходив службу в патрульно-постовій службі міліції України, було надано кімнату № 122 у відомчому гуртожитку.

Вказувало на те, що з 04.09.2018 року будь-які відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинилися, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виїхали з даного приміщення і більше там не з`являлись. Актами комісії зафіксовано, що відповідачі в період з 01.04.2019 рокупо 28.10.2019 року в гуртожитку не проживали та не з`являлись. З огляду на вище викладене, просив суд, на підставі ст.72 ЖК України, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, кімнатою АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року в задоволені позову Головного управління Національної поліції у м. Києві до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 17 квітня 2021 року представник позивача Головного управління Національної поліції у м. Києві- Войчук Інна Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника позивача Головного управління Національної поліції у м. Києві- Войчук Інни Володимирівни залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 рокузалишено без змін.

17 вересня 2021 року представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Татунець Владислав Вікторович звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення у даній справі додаткової постанови про стягнення із позивача Головного управління Національної поліції у м. Києві судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачами при розгляді апеляційної скарги.

Заяву обґрунтовує тим, що на розгляді в Київському апеляційному суді перебувала апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Святошинського районного суду м Києва від 31 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Головного управління Національної поліції у м. Києві до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вказує на те, що інтереси відповідачів в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Татунець Владислав Вікторович на підставі договорів про надання правової допомоги № 04/20, укладеного з ОСОБА_2 та договору № 05/20, укладеного з ОСОБА_1 20 січня 2021 року та ордерів від 02.09.2021 року. 16 вересня 2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та адвокатом Татунцем Владиславом Вікторовичем було підписано акт здачі- прийняття наданих послуг, відповідно до якого адвокатом були надані відповідачам послуги правової допомоги в Київському апеляційному суді на суму 6 500,00 грн. Вказані послуги відповідачами були оплачені, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 105 та № 106 від 16.09.2021 року, апеляційну скаргу позивач було залишено без задоволення , рішення суду першої інстанції - без змін, а тому понесені відповідачами витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що ним представлялись інтереси обох відповідачів в одній судовій справі витрати на правничу допомогу підлягають розподілу порівну між відповідачами.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Татунець Владислав Вікторович просили заяву задовольнити та ухвалити додаткову постанову про стягнення з позивача витрат на правову допомогу.

Представник Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви судом повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати заяву у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судовому засіданні присутній її представник Татунець В.В. , а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 16 вересня 2021 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які були понесені відповідачами на професійну правничу допомогу. Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Татунець В.В. 03 вересня 2021 року подавав заяву щодо розміру судових витрат, в якій зазначав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачами ще не визначений та остаточний розрахунок буде здійснено після розгляду справи.

21 вересня 2021 року заява про ухвалення у справі додаткової постанови про стягнення витрат на правову допомогу була подана представником відповідачів до Київського апеляційного суду.

Копія заяви надіслана заявником позивачу засобами електронного зв`язку, докази про що додано до цієї заяви.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, заслухавши пояснення заявників, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення у даній справі додаткової постанови підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Питання щодо розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішувалось.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, атакож особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року в задоволені позову Головного управління Національної поліції у м. Києві до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника позивача Головного управління Національної поліції у м. Києві- Войчук Інни Володимирівни залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 рокузалишено без змін.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 16 вересня 2021 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які були понесені відповідачами на професійну правничу допомогу. Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Татунець В.В. 03 вересня 2021 року подавав заяву щодо розміру судових витрат в якій зазначав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачами ще не визначений та остаточний розрахунок буде здійснено після розгляду справи. 21 вересня 2021 року така заява була подана представником відповідачів до Київського апеляційного суду. У вказаній заяві представник відповідачів просив апеляційний суд стягнути на користь відповідачів понесені ними витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 500,00 грн.

З наданих до заяви доказів вбачається, що 20 січня 2020 року між адвокатом Татунцем Владиславом Вікторовичем та ОСОБА_2 був укладений договір № 04/20 про надання правової допомоги.

Того ж дня між Татунцем Владиславом Вікторовичем та ОСОБА_1 був укладений договір № 05/20 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 5 зазначених договорів правову допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує у гривнях безпосередньо адвокату, що підтверджується прибутковим касовим ордером. Оплата за вказаним договором здійснюється не пізніше 5-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Рахунок вартості послуг правничої (правової) допомоги наданої адвокатом клієнту здійснюється відповідно до фактично витраченого часу адвокатом на здійснення кожної окремо процедурної дії (документа) виходячи з розрахунку 1 000,00 грн. з погодинної оплати за кожну годину роботи. За результатами надання правової допомоги та її оплати складається акт виконаних робіт, що підписується сторонами договору.

В Київському апеляційному суді представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Татунець В.В. на підтвердження своїх повноважень надав ордери від 20 січня 2020 року, видані на підставі договорів № 05/20 та 04/20 про надання правової допомоги ( а.с. 204- 205 т.2).

16 вересня 2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та адвокатом Татунцем В.В. був підписаний акт здачі- прийняття наданих послуг, відповідно до якого адвокатом у зв`язку з розглядом, участю та підготовкою до справи № 759/23915/19 у Київському апеляційному суді, були надані послуги правової допомоги, а саме:

участь адвоката у судовому засіданні 02.09.2021 року- 1 500,00 грн.

підготовка, складання та друк відзиву на апеляційну скаргу по справі № 759/23915/19 від 08.09.2021 року- 2 000,00 грн.

підготовка, складання та друк клопотання про проведення експертизи по справі № 759/23915/19 від 16.09.2021 року - 1 000,00 грн.

підготовка, складання та друк заяви про допит свідків по справі № 7559/23915/19 від 16.09.2021 року - 500,00 грн.

участь адвоката у судовому засіданні 16.09.2021 року - 1 500,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг правової допомоги адвокатом Татунець В.В. становить 6 500, 00 грн.

Також до заяви представником було надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 105 від 16.09.2021 року, прийнятого від ОСОБА_2 на підставі договору № 04/20 від 20.01.2020 року та акту здачі прийняття наданих послуг від 16.09.2021 року у розмірі 3 250, 00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 106 від 16.09.2021 року, прийнятого від ОСОБА_1 на підставі договору № 05/20 від 20.01.2020 року та акту здачі прийняття наданих послуг від 16.09.2021 року у розмірі 3 250, 00 грн.

Представник позивача не надав на адресу апеляційного суду обгрунтованого клопотання про зменшення розмірувитрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Хоча обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи зазначене в сукупності, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Татунця Владислава Вікторовича про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 500,00 грн., по 3250,00 грн. на користь кожного із відповідачів.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Татунця Владислава Вікторовича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3 250 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3 250 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст додаткової постанови складено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий: Судді: