Провадження № 2/461/599/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29.03.2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі головуючого судді Стрельбицького В.В., за участю секретаря судового засідання Собко В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Бойчук Ю.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Галицька районна державна адміністрація Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії, скасування державної реєстрації права власності. У позовній заяві просить суд визнати незаконними та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,4 м. кв. та житловою - 19,7 м. кв., проведену державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Колієвич А.І. від 09 грудня 2014 року за №18011799 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 180117999 від 09.11.2016 року, видане держаним реєстратором Львівського міського управління юстиції Колієвич А.І. від 09 грудня 2014 року за №18011799; визнати незаконними запис про державну реєстрацію проведену державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Колієвич А.І. від 09 грудня 2014 року за №18011799 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 , за свій рахунок відновити частину приміщення загального користування (горища) у будинку по АДРЕСА_2 та звільнити туалет загального користування третього поверху розташованого по балкону загального користування, пл. 1,5 кв.м. позначеному на поверх, плані (літ. ІІ) розміщеного у будинку по АДРЕСА_2 у відповідності з проектом на будинок по

АДРЕСА_2 , шляхом відновлення крокв та балок у будинку по АДРЕСА_2 у відповідності з проектом на будинок по АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні 29 березня 2021 року позивач втретє подала заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 та заборонити відповідачу та іншим особам здійснювати виконання будь-яких будівельних робіт в приміщенні загального користування площею 1,5 кв.м. позначеному на поверхневому плані (літ. ІІ), розташованому на третьому поверсі та горищі будинку по АДРЕСА_2 та квартирі АДРЕСА_4 до винесення рішення у даній справі.

Представник позивача та позивач, кожен окремо, заяву підтримали з мотивів наведених у ній. Додатково вказали, що з моменту розгляду судом попередньої аналогічної заяви позивача змінились обставини, а саме третя особа надала пояснення у яких погодилась з обґрунтованістю позову.

Відповідач та її представник, кожен окремо, заяву заперечили з мотивів необґрунтованості. Відповідач додатково вказала, що на даний час, так само як і на момент звернення позивача до суду, ні вона, ні інші особи за її дорученням, не проводять будівельні роботи у спірному приміщенні.

Представник третьої особи при вирішенні заяви поклалася на розсуд суду. Додатково вказала, що їй не зрозуміло чому позивач вважає, що подані третьою особою пояснення у справі можуть бути обставиною, яка являється підставою для ухвалення судом рішення про забезпечення позову.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вже неодноразово зазначалось судом у дані справі, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд враховує нижченаведене.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зробив наступний висновок. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Також, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Водночас, за переконанням суду, позивачем належними засобами доказування не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду, оскільки будь-яких доказів того, що відповідач вчиняє дії спрямовані на виконання будівельних робіт позивачем не надано.

Більше того, незважаючи на те, що позивачу вже двічі було відмовлено судом у даній справі в задоволенні аналогічних заяв, з вищенаведених підстав, позивач, звертаючись до суду, не наводить жодних належних підстав, які можуть бути підставою для задоволення заяви. Надання пояснень третьою особою не може бути законною підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Більше того, такі пояснення повинні бути враховані при ухваленні рішення за результатами розгляду справи в цілому, а визнання доводів третьої особи як фактів які встановлюють обставини, що мають значення для справи на даній стадії судового розгляду, може тлумачитись сторонами як наявність наперед сформованої позиції у суду до початку розгляду справи по суті. Крім того, до поданої заяви позивачем не подано жодного доказу, в тому числі і доказів на підтвердження того, що на даний час у спірному приміщенні проводяться будівельні роботи або відповідач після розгляду судом попередньої заяви про забезпечення позову уклала угоди з будівельними організаціями.

При цьому, обставини на які покликається позивач у заяві, можуть бути предметом дослідження лише при розгляді справи по суті та під час винесення остаточного рішення по справі, а запропонований позивачем вид забезпечення позову наперед формує позицію суду щодо обставин, викладених у позовній заяві.

Позивачем належним чином не обґрунтовано співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову для відповідача з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для нього, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії є пропорційним.

Суд відзначає, що заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

За встановлених обставин, мотиви наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову не доводять, що відмова у забезпеченні позову не зможе гарантувати реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача та фактично ґрунтуються на припущеннях.

Врахувавши вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до висновку, що у заяві не наведено достатніх законних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, визначених ч. 2 ст.149 ЦПК України. Суд враховує, що на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, і такий захід є адекватним для захисту прав та інтересів позивача, у співвідношенні до гарантованих прав інших учасників справи.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.