справа № 374/359/20 головуючий у суді І інстанції Козіна С.М.
провадження № 22-ц/824/8252/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області таУправління державної міграційної служби України в Запорізькій області, поданою представником - Маменко Катериною Сергіївною на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 10 грудня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою у якій просили встановити факт народження ОСОБА_3 на території України ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме: на території с. Мліїв Черкаської області. Свої вимоги мотивували тим, що вони мають намір набувати громадянства України за територіальним походженням і для цього їм необхідно підтвердити факт народження ОСОБА_3 на території України, який є батьком заявника ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 . Факт того, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження заявника 1. Факт того, що ОСОБА_3 є дідом ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження заявників. Свідоцтво про народження ОСОБА_3 було втрачено. Крім того, згідно архівної довідки Державного архіву № 30/10-20ПП від 30 жовтня 2020 року метричні книги про народження с. Мліїв Черкаської області і книги реєстрації актових записів с. Мліїв Черкаської області про народження за 1944 рік на державне зберігання не надходили (втрачені в роки Другої світової війни 1939-1945 років), в зв`язку з чим надати довідку про народження ОСОБА_3 неможливо. Факт народження ОСОБА_3 на території України ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме: в с. Мліїв, Черкаської області підтверджується показами ОСОБА_6 . Все наведене у сукупності підтверджує той факт, що ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 . У зв`язку з викладеним заявники просили заяву задовольнити.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 10 грудня 2020 року вимоги заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено у повному обсязі. Встановлено факт народження ОСОБА_3 на території України ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме на території с.Мліїв, Черкаської області.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області, подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву залишити без задоволення.

При цьому зазначає, щосуд першої інстанції не залучив до розгляду справи Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області та Виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як заінтересовані сторони. При відкритті провадження та ухваленні рішення суд порушив територіальну підсудність, оскільки не перевірив чи дійсно заявники проживають чи зареєстровані на території м. Ржищів. Вказує, що основний доказ, на підставі якого суд першої інстанції прийняв рішення є неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, також не погодилося із вказаним судовим рішенням та через представника - ОСОБА_7 у падало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі факт проживання заявників на території м. Запоріжжя залишено поза увагою, зареєстроване місце їх проживання не перевірено. Вказує, що в порушення вимог законодавства судом не залучено Державну міграційну службу або територіальні органи чи підрозділи.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

07 травня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду та 11 травня 2021 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив заявників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданий представником - ОСОБА_8 на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, згідно якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, апеляційне провадження закрити. При цьому зазначає, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання щодо прав, свобод, інтересів скаржника, суд не повинен був залучати заінтересованих осіб.

06 вересня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив заявників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданий представником - ОСОБА_8 на апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 27 травня2021 року встановлено строк на подання відзиву до 06 червня 2021 року. Представнику заявника направлено вказану ухвалу електронною поштою 31 травня 2021 року. 02 липня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника - ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи, що призначено на 05 липня 2021 року за апеляційними скаргами Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. Вказане на думку колегії свідчить про обізнаність представника заявників щодо наявності апеляційних скарг. А відтак, відзив направлений електронною поштою 06 вересня 2021 року не приймається до розгляду апеляційним судом, оскільки було порушено строк на його подання, у зв`язку з чим залишається без розгляду.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, актом про народження № 156-71-135690, встановлено, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_10 , про що в Бюро запису актів цивільного стану Міністерства охорони здоров`я міста Нью-Йорк видано акт про народження (а.с.4,5).

Відповідно до свідоцтва про народження від 17 квітня 2002 року встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_11 (а.с. 6, 7).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявниками було доведено факт народження їх батька та діда ОСОБА_3 на території України ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Мліїв Черкаської області.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8)смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

У п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Згідно п. 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На підтвердження своїх вимог заявники посилаються на архівну довідку від 30 жовтня 2020 року та покази свідка ОСОБА_6 ..

Так, згідно архівної довідки № 30/10-20ПП від 30 жовтня 2020 року, виданої Державним архівом Черкаської області, встановлено, що в документах архіву відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 народився на території с. Мліїв Черкаської області в 1944 році у зв`язку з тим, що до архіву метричні книги про народження в с. Мліїв Черкаської області і книги реєстрації актових записів с. Мліїв Черкаської області про народження за 1944 рік на державне зберігання не надходили (втрачені в роки Другої світової війни 1939-1945 років), внаслідок чого надати довідку про народження ОСОБА_3 неможливо (а.с. 2).

Відповідно до відповіді №26-р/05-08 від 10.02.2021, наданої Державним архівом Черкаської області на запит адвоката Стадника Т.Р. від 04.02.2021, неможливо надати інформацію чи зверталися до держархіву області Ржищівський міський суд Сиївської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх представник ОСОБА_8 або будь-яких інший їх представник для отримання довідки, оскільки реєстрація заяв та запитів про народження у держархіві області проводиться за іменами запитуваних (розшукуваних) осіб, а не за іменами запитувачів. Не можна надати інформацію про видавання довідки № 30/10-20ПП від 30 жовтня 2020 року про те, що в архіві відсутні відомості про народження батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки у реєстрації заяв та запитів про народження у держархіві області використовуються інші індекси. Індекс 10-20ПП у реєстрації заяв та запитів держархівом області не використовується. У реєстрації за 2020 р. заяв та запитів про народження відомості про прізвище « ОСОБА_1 » та видання довідки про народження особи за прізвищем « ОСОБА_1 » не виявлено (а.с. 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Згідно Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції не було залучено до участі у справі орган, який вирішує питання щодо надання громадянства України.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області посилався на те, що оскаржуване рішення впливає на права, інтереси та обов`язки апелянта. Оскільки з заяви вбачається, що заявники зазначили місце свого проживання /перебування/, АДРЕСА_1 . При цьому, жодного доказу на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять і судом вказана інформація перевірена не була. За таких обставин, оскільки місце реєстрації проживання /перебування/ здійснюється Виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області його необхідно було залучити до участі у справі. Крім того, необхідно було залучити до участі у справі Центральне міжрегіональне управління ДМС у м.Києві та Київській області, як орган який вирішує питання набуття громадянства України на території, до якої відноситься м.Ржищів.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою УДМС України в Запорізькій області посилалось на те, що оскаржуване рішення впливає на права, інтереси та обов`язки апелянта.

Згідно інформації про реєстрацію, місце проживання ОСОБА_1 вказано за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 70-71).

Відповідно до підпунктів 3, 4, 5 пункту 4 Положення про Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, затвердженого наказом ДМС України від 18.07.2011 №28 (в редакції наказу ДМС від 02.04.2020 №79), УДМС відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах своїх повноважень провадження з питань прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України та подає відповідні документи на розгляд, а також забезпечує виконання рішень Президента України з питань громадянства; приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасування; веде облік осіб, які набули громадянство України осіб, які припинили громадянство України (а.с. 72).

Згідно з положеннями абзацу другого пункту 4 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, заяви та інші документи з питань громадянства подаються, зокрема, особою, яка проживає в Україні на законних підставах, територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Оскільки, порушене заявниками питання стосується отримання громадянства України, апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів, що оскаржуване рішення впливає на права, інтереси та обов`язки апелянтів.

При зверненні до суду з завою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявники зазначили виключно власні дані, не визначивши коло зацікавлених осіб. Враховуючи, що заява подана з метою отримання в подальшому громадянства України, встановлення такого факту стосується інтересів держави в особі компетентних органів, якими є Державна міграційна служби України та місцеві органи влади, відсутність зазначення цих органів в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення не обмежує суд в праві їх залучення до участі у справі в якості зацікавлених осіб, так як справа розглядалась в порядку окремого провадження, проте вказане зроблено судом першої інстанції не було. А тому обґрунтованими є доводи апеляційних скарг про те, що незалучення компетентних органів держави є порушенням норм процесуального права.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, сторона заявників, як на підтвердження обставин, що мають значення для справи, посилалася на покази свідка ОСОБА_6 .. Однак, обізнаність свідка про обставини викликають обґрунтовані сумніви, оскільки факти народження ОСОБА_3 йому за його показами відомо лише зі слів його діда ОСОБА_13 , а отже на думку колегії суддів, такі докази є недостатніми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не надав належної оцінки доказам у справі, не встановив коло зацікавлених осіб і не залучив їх до участі у справі, а отже ухвалив рішення без дотримання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи а висновки, викладені у ньому зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області та Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 10 грудня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура