Справа № 638/3565/21
Провадження № 2-з/638/211/21
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, в якій представник позивачів просить оголосити заборону відчуження будь-яким способом квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначила, що у провадженні суду знаходиться справа за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позові заявлені позовні вимоги про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 303523 грн, моральної шкоди в розмірі 15000 грн, судового збору в розмірі 3943,23 грн, витрат на послуги адвоката в розмірі 3700 грн, витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 9806,40 грн; стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 15000 грн, витрат за послуги КП «ХМБТІ» в сумі 368 грн, а також судового збору в розмірі 908 грн.

У власності відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знаходиться квартира АДРЕСА_2 .

Як вбачається висновку експерта №1591 від 15 грудня 2021 року, складеного експертом Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, вартість ремонтно- відновлювальних робіт у зв`язку з залиттям складає 303523 гривень.

Відшкодування шкоди можливо лише за рахунок майна відповідачів, так як останні не працюють, ведуть антисоціальний спосіб життя.

У зв`язку з тим, що до винесення рішення у справі квартира, належна відповідачам, може бути відчужена третім особам, передана в іпотеку, у статутний фонд юридичної особи, що може призвести до неможливості виконання рішення суду у справі, з метою захисту прав позивачів, позивачі, від імені яких діє їх представник, звернулися до суду з даною заявою, яку просили задовольнити з огляду на викладені обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З викладеного вище вбачається, що підставою для забезпечення позову може слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідачів моральної та матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову позивачі обґрунтували тим, що відшкодування шкоди можливо лише за рахунок майна відповідачів, так як останні не працюють, ведуть антисоціальний спосіб життя, а також те, що до ухвалення рішення у справі квартира, належна відповідачам, може бути відчужена третім особам, передана в іпотеку, у статутний фонд юридичної особи.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено позивачами, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім формальних посилань на те, що існує ймовірність, що відповідачі можуть здійснити відчуження вказаної квартири, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки останні ведуть антисоціальний спосіб життя, інших доходів не мають, та посилання на загальні норми процесуального права, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування та доведення цих обставин доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову в зазначений спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2021 року.

Суддя І.П. Латка