ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2789/21 Справа № 176/1270/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав позичальникові кредит у сумі 9900 дол. США з кінцевим терміном погашення до 20 серпня 2016 року. На забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № 315/0806/88-108-Z-1, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності. Пізніше між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір про відступлення право вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за зазначеним кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, згідно з умовами якого факторингова компанія відступила позивачу право вимоги до боржника за кредитним договором. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 умови кредитного договору неналежним чином не виконував, станом на 01 березня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 209 992,91 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну на неї на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна, виселивши з цієї квартири без надання іншого житла відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2006 року № 315/0806/88-108, яка станом на 01 березня 2013 року становить 209 992,91 грн, що складається із заборгованості за кредитом 9 900 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі НБУ) на дату розрахунку становить 79 130,70 грн; заборгованості за відсотками 6 006,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 48 008,77 грн; пені 10 365,75 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 82 853,44 грн, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 серпня 2006 року № 315/0806/88-108-Z-1,укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 квітня 2004 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т. В., р-р № 1390 та зареєстрованого Жовтоводським міжміським бюро технічної інвентаризації (далі Жовтоводське МБТІ) 23 квітня 2004 року у книзі № 53114, номер запису 24, реєстраційний номер 4676631, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, а саме: з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суд від 21 січня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ Кредитні ініціативи про виселення ОСОБА_2 без надання іншого житла скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 315/0806/88-108, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 9900 дол. США строком до 20 серпня 2016 року зі сплатою 14 відсотків річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором 21 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № 315/0806/88-108-Z-1, згідно з умовами якого ОСОБА_2 надала в іпотеку банку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 квітня 2004 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т. В., р-р № 1390 та зареєстрованого Жовтоводським МБТІ 23 квітня 2004 року у книзі за № 53-114, номер запису 24, реєстраційний номер 4676631. Право власності на предмет іпотеки підтверджується витягом з Реєстру прав на нерухоме майно від 31 липня 2006 року № 11381939, виданим Жовтоводським МБТІ. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки становить 14 550 дол. США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору в еквіваленті становить 73 477,50 грн.

Встановлено, що пізніше між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс» укладений договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за зазначеним кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого, останній відступив позивачу право вимоги до боржника, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісії, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 01 березня 2013 року у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 209 992,91 грн, що складається із заборгованості: за кредитом 9 900 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 79 130,70 грн; заборгованості за відсотками 6 006,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 48 008,77 грн; пені 10 365,75 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 82 853,44 грн.

Встановлено, що на виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу та боржнику направлено вимогу-повідомлення про усунення порушень та попереджено відповідача, що у разі невиконання зазначеної вимоги банк звернеться до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, на час звернення до суду з позовом вимога не виконана.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог, зокрема, з того, що оскільки ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, то у кредитора виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності відповідачу.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про виселення, з наступних підстав.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 9, частинами першою, четвертою статті 156 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Тлумачення частини другої статті 109 ЖК Української РСР з урахуванням змісту статті 379, глави 26 ЦК України свідчить, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти. У разі якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав (частку в праві спільної часткової власності), а не житлове приміщення, що передано в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення не допускається.

Отже, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 295/4514/16-ц (провадження № 61-29115сво18).

Як вбачається з матеріалів справи предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1 ,належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 квітня 2004 року приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., р-р № 1390 та зареєстрованого Жовтоводським МБТІ 23 квітня 2004 року у книзі за № 53-114, номер запису 24, реєстраційний номер 4676631. Право власності на предмет іпотеки підтверджується витягом з Реєстру прав на нерухоме майно від 31 липня 2006 року № 11381939, виданим Жовтоводським МБТІ. Таким чином, іпотечне майно було придбано відповідачем не за кредитні кошти.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову в частині виселення, оскільки виселення ОСОБА_2 із іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту, не можливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та правильного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки визначений договором позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості. Такі дії не суперечать положенням іпотечного договору та Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку».

Посилання апелянта на не надання позивачем доказів виниклого права вимоги, як нового кредитора, на іпотечне майно та необгрунтованість наданого позивачем розрахунку є безпідставними, оскільки спростовуються наявними доказами в матеріалах справи.

Зокрема, між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс» був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за зазначеним кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (том 1 а. с. 2633).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого, останній відступив позивачу право вимоги до боржника, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісії, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів (том 1 а.с. 2125, 35, 36).

Враховуючи рекомендації Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2020 року, а також дослідивши наданий банком розрахунок заборгованості, колегія суддів приходить до висновку про достатність та належність наданих доказів, які підтверджують виниклу заборгованість відповідача за кредитним договором. Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог ТОВ Кредитні ініціативи про виселення ОСОБА_2 без надання іншого житла та ухваленню у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині; в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи про виселення ОСОБА_2 без надання іншого житла скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи про виселення без надання іншого житла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, а саме: з квартири АДРЕСА_1 . відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова