Справа № 740/5007/20
Провадження № 2/740/299/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідач понад один рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові ОСОБА_1 вказала, що будинок АДРЕСА_1 належить їй та її дочкам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності. У будинку, крім позивачки, зареєстрована дочка ОСОБА_3 та колишній зять - ОСОБА_5 , який фактично не проживає в будинку з початку березня 2020 року. Перешкод для проживання йому не чинилось, угоди про користування житловим будинком не укладались. Реєстрація в будинку відповідача створює їй, як власнику, перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, та призводить до додаткових витрат по утриманню житла.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові підстав, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити позов, пояснивши що відповідач є її колишнім чоловіком, який близько 16 років зареєстрований у будинку, співвласником якого вона є. Так як шлюб між нею та відповідачем розірвано, останній у грудні 2019 року пішов жити в інше місце, влаштовуючи своє особисте життя. У березні 2020 року відповідач забрав усе належне йому майно, яке знаходилось у будинку і з того часу до помешкання не з`являвся.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснивши, що є співвласницею будинку, в якому відповідач більше року не проживає і його особисті речі в помешканні відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є сусідом позивачки, йому відомо, що відповідач більше року не проживає у будинку, і в березні 2020 року вивіз всі свої речі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є знайомим позивачки, часто бував у неї в гостях і йому відомо, що відповідач з грудня 2019 року пішов з будинку і там не живе, а в березні 2020 року відповідач вивіз всі свої речі.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, третіх осіб, свідків, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачці та її дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 2679 від 13.11.2020 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 19).

З рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської обл. від 28.08.2020 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 20-21).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Оскільки будинок АДРЕСА_1 є майном (житлом), належним на праві власності, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові та в судовому засіданні ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач з березня 2020 року не проживає в будинку, співвласником якого вона є. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин в помешканні, де він зареєстрований, понад один рік.

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідача перешкод у користуванні будинком.

На думку суду, ОСОБА_1 довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, тому його слід визнати такими, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Пантелієнко