Справа № 682/2492/20
Провадження № 2/682/161/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
02.11.2020 до суду надійшов позов ОСОБА_3 , в інтересах якої діє її представник адвокат Мукомел Л.А., до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
18.01.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_4 заперечує проти задоволення позову. Відповідач вказує, що розрахунок заборгованості, доданий до матеріалів справи, проведено не з часу встановленого судом про стягнення аліментів ( з 3 вересня 2012 року), а з дати народження дитини, а в розрахунках зазначені дати сплати ним аліментів в 2009-2010 роках, які позивач не сплачував та не міг сплачувати, оскільки для цього не було ніяких підстав. Також відповідач вказує, що на виконання виконавчого листа № 2214/3021/2012 від 13.09.2012 відповідачем було сплачено аліменти за 2012-2013 року в розмірі 4330,6 грн., за 2014 рік в розмірі 3212 грн., за 2015 рік в розмірі 4921,6 грн. Окрім того, як пояснює у відзиві ОСОБА_4 , з 02.10.2015 по 30.01.2018 він знаходився в Хмельницькому СІЗО у зв`язку із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України. Після цього ОСОБА_4 відбував покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія № 98» до 05.06.2020. Відповідач вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність його вини щодо несплати аліментів, у зв`язку із чим просить позов залишити без задоволення.
Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала. Зазначила, що відповідач ухиляється від сплати визначених судом аліментів, а тому виникла значна заборгованість по сплаті аліментів на яку нараховано пеню.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказав, що відповідач тривалий час перебував у слідчому ізоляторі та відбував покарання, а тому не мав фізичної можливості сплачувати аліменти. Враховуючи наведене вважає нарахування пені на суму заборгованості, яка виникла не з вини його довірителя безпідставною.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , шлюб між якими розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду від 08 листопада 2010 року (а.с. 11, 10, 12).
Як видно із розрахунку заборгованості, згідно виконавчого листа № 2214/3021/2012 від 13.09.2012, виданого Славутським міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 3 вересня 2012 року до повноліття дитини. Станом на грудень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 109955,30 грн. (а.с. 43-46).
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.
За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.
Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Таким чином загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1 х Qn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду від 25.04.2018 року №14-37цс18.
Щодо аргументів відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити, що суми сплачених ОСОБА_4 аліментів враховані у розрахунку заборгованості, доданому позивачем до уточненої позовної заяви.
Твердження ОСОБА_4 про те, що він протягом тривалого часу перебував під вартою, а в подальшому відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому не міг сплачувати аліменти, суд сприймає критично, оскільки засудженні не позбавлені можливості у місцях позбавлення волі працювати та отримувати за це кошти.
Крім того, норми ст. 197 СК України передбачають, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Однак доказів того, що у встановленому законом порядку відповідач був звільнений від сплати заборгованості по аліментах за певний період суду не надано.
Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову.
Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 141, 263-265, 273,352, 354, 355 ЦПК України, суд, ст.ст. 180, 196 СК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.