Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/732/20

Провадження № 2/534/411/21

29 березня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.

представника відповідача Радченка С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Універсал Банк» звернулось із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonоbank» від 20.12.2017 року в сумі 135 008 грн 87 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 102 грн. За умовами зазначеного договору боржник зобов`язувався здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії, проте взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 20.02.2020 утворилась заборгованість у вказаній вище сумі.

16.03.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він вказує, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» є необґрунтованими, безпідставними, протиправними, а тому не підлягають задоволенню.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував, щодо задоволення позовних вимог, не згоден з заборгованістю відповідача перед банківською установою, прохав у задоволенні позову відмовити повністю. Наголошувала на той факт, що позивач до позовної заяви в якості доказу наявності заборгованості додав тільки розрахунок заборгованості. Інших доказів, щоб підтверджували заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, до суду разом із позовом. Наголошував на тому, що відповідачем надано його розрахунок заборгованості перед АТ «Універсал Банк», що складає заборгованість у сумі 0 грн 00 коп. Крім того, вважає, що позивачем зазначено у позові, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.12.2017. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, як убачається зі змісту анкети-заяви від 20.17.2017, в ній не встановлено ніякого кредитного ліміту, у тому числі на вказаний розмір у 50 000 грн, а є лише посилання на додаток, що відсутній в матеріалах справи, та який відповідач ОСОБА_1 не підписував. Представник відповідача зауважив, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 20.12.2017 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не мітить ані суми кредиту, а ні строку повернення кредиту). Окрім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) (висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17).

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

20.12.2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.12.2017 року (а.с.7). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

У зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 20.02.2020 року утворилася заборгованість, що становить у розмірі 140 391 грн 57 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 51 922 грн 63 коп.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 88 468 грн 94 коп.

Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5-6) відповідача ОСОБА_1 перед АТ «УніверсалБанк» станом на 20.02.2020 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та заборгованості за пенею та комісією.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 51 922 грн 63 коп., заборгованість за пенею та комісією становить суму 83 086 грн 24 коп.

Суд наголошує, що як самим відповідачем у відзиві на позов шо надійшов до суду від 16.03.2021 так і його представником у судовому засіданні, не оспорювався той факт, що дійсно між сторонами було укладено договір від 20.12.2017 та відповідач отримав певну суму кредиту. Про те яку саме суму кредиту отримав відповідач, та таких доказів суду зі сторони відповідача не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2017 року відповідач підписав анкету-заяву, ідентифікувався у банку, ознайомився з Умовами та правилами надання батьківських послуг в АТ «Універсал Банк». Оскільки, перед реєстрацією у мобільному додатку є рядок з наступним змістом: Натискаючи кнопку «Продовжити»», ви погоджуєтесь з умовами та тарифами. Таким чином, банк інформує, щодо умов кредитування, як на етапі реєстрації, так і на етапі підписання анкети-зави від 20.12.2017.

Суд підкреслює, що твердження відповідача про його необізнаність щодо суми встановленого йому кредиту не відповідає дійсності, оскільки, як убачається з п.5.7 Розділу ІІ Загальних умов випуску та обслуговування Платіжних карток Банк надає інформацію про кредитний ліміт Платіжної картки до її активації за допомогою Мобільного додатку та/або контактного центру Банку.

Суд звертає увагу, на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості за договором від 20.12.2017 укладений між банком та боржником станом на 20.02.2020 є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Натомість, наданий відповідачем розрахунок заборгованості не містить взагалі: дати операції, суми отриманих коштів, суми повернутих коштів. Заборгованість відповідачем у розрахунку станом на 20.02.2020 зазначено суму 0 грн 00 коп.

Однак, з розрахунку заборгованості за договором від 20.12.2017 наданого позивачем, можна прослідити, що в період з 15.12.2018 по 19.04.2019 та з 20.04.2019 по 20.02.2020 відповідач поповнював картку для погашення заборгованості, а отже достовірність наданого відповідачем розрахунку його заборгованості перед АТ «Універсал Банк» не є обґрунтованим та вагомим доказом відсутності заборгованості.

Заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахованої банком, боржник та його представник не надали суду докази, що б спростували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розміру боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 по справі №367/4970/13-ц.

При оцінці доказів суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ «УніверсалБанк» надавши розрахунок заборгованості за договором від 20.12.2017 станом на 20.01.2020 з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, поповнював свою кредитну картку. Жодних заперечень до банку щодо не укладення кредитного договору та не користування кредитними коштами відповідач не подавав.

Позивачем також направлено на адресу суду деталізовану виписку по картковому рахунку, щодо руху коштів по картці від 22.04.2021 та роздруківка з мобільного додатку. Однак, суд наголошує, що такі докази надійшли разом із відповіддю на відзив, який зареєстрований канцелярією суду 30.03.2021 (після розгляду справи по суті, 29.03.2021). Дану відповідь на відзив приєднано до матеріалів справи та не враховано судом при винесені рішення по суті.

Заперечуючи щодо розміру заборгованості перед АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 , в ході розгляду даної справи із клопотаннями про призначення судової економічної експертизи до суду не звертався, хоча стверджував, що заборгованість викладена у розрахунку позивача є необґрунтованою та не підтвердженою. Про свої процесуальні права та обов`язки обізнан належним чином.

Оскільки фактично отримані та використані кошти позичальник в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернув, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором належать до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 51 922 грн 63 коп.

Щодо стягнення заборгованості з боржника за пенею та комісією суд приходить до наступних висновків.

Так, платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.

Судом встановлено, що анкета-заява до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» від 20.12.2017 містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. При цьому анкета-заява до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» від 20.12.2017 не містить інших даних про умови про сплату відсотків та нарахування пені (а.с.7).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету- заяву до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» від 20.12.2017, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків.

Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Таким чином, в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦПК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов з обслуговування рахунків фізичних осіб будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови з обслуговування рахунків фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» від 20.12.2017 домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи у в АТ «Універсал Банк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у сумі 83 086 грн 24 коп. відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , а в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати процентів та пені за користування кредитом, то вимоги банку в частині стягнення пені та комісії задоволенню не підлягають.

Позивачем по справі було понесено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2 102 грн. (а.с.35).

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку на користь позивача слід стягнути понесений ним судовий збір у сумі 808 грн 40 коп. (51 922 грн 63 коп. х 100% : 135 008 грн 87 коп. х 2 102 грн. / 100% = 808 грн 40 коп.).

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonоbank» від 20.12.2017 року в сумі 51 922 грн 63 коп. та понесені судові витрати в сумі 808 грн 40.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса: 04114 м. Київ, вулиця Автозаводська, 54/19;

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 05.04.2021.