ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1327/21 Справа № 213/1543/20 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 213/1543/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 02 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання бездіяльнсті незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що працює в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 2010 року і до теперішнього часу за професією «машиніст електровоза в кар`єрі». Але професія з такою назвою у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій) відсутня. При цьому, за своєю суттю він фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату. Крім того, документами, якими були оформлені результати АРМ в ці періоди підтверджено наявність шкідливих та небезпечних факторів, що дають йому право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку № 2. Документами, якими була оформлена АРМ 2017 року встановлено наявність шкідливих та небезпечних факторів за виконуваною позивачем роботою, що передбачають пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати незаконним незастосування до нього по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по даний час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року.

Зобов`язати відповідача внести відомості до його трудової книжки про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком №1 з 29.06.2017 року по даний час.

Зобов`язати відповідача зазначити назву його професії в трудовій книжці у відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі», починаючи з 18.05.2010 року.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи.

Так, судом не враховано, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, до Списку 1 відносились працівники, зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах, крім зайнятих на поверхні у розрізах з видобування вугілля Коркинського, Вахрушівського і Вовчанського вугільних родовищ, а також розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин завглибшки 150 метрів і глибше. До Списку № 2 увійшли всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень частина 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату».

Отже, наведене вище, на думку позивача, свідчить про те, що позивач, в періоди: з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, працював за Списком № 2.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, до Списку 1 відносяться розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин завглибшки 150 метрів і глибше та працівники, зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах на роботах із видобування корисних копалин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, до Списку 2 відносяться всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень, гідравлік, драг, промивальних приладів, частина 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату».

Отже, наведене вище, на думку позивача, свідчить про те, що позивач, в періоди: з 29.06.2017 року по теперішній час, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, працював за Списком № 1.

Крім того позивач зауважує, що він працює у приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 2010 року і до сих пір за професією «машиніст електровоза в кар`єрі». Але професія з такою назвою у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій) відсутня. При цьому, за своєю суттю він фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «ІнГЗК» - Соколовську О.А., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 13.10.1999 року позивач був прийнятий на роботу до ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ІнГЗК», помічником машиніста електровозу в кар`єрі, машиністом електровозу в кар`єрі Залізничного цеху, після чого був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України 06.05.2008 року, що підтверджується записами в трудовій книжці Позивача (а.с.12, 98-103).

Повторно позивач був прийнятий на роботу до відповідача 18.05.2010 року машиністом електровозу в кар`єрі служби рухомого складу Залізничного цеху, на підставі наказу № 172 від 18.05.2010 року, де і працює по теперішній час, що також підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 12, 98-103).

Прийняттю на роботу передувало подання позивачем до ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ІнГЗК» особистої, власноруч заповненої заяви від 07.05.2010 року, в якій він просив прийняти його на постійну роботу по професії «машиніст електровозу в кар`єрі», просив укласти з ним трудовий договір в письмовому вигляді, вказував, що ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, з колективним договором. (а.с.104).

Крім того, судом встановлено, що у відповідності до трудової книжки ОСОБА_1 , станом на 22.05.2020 року, останній має загальний стаж роботи на підприємстві 18 років 10 місяців 28 днів, з них у посаді машиніста електровозу в кар`єрі 9 років 10 місяців 8 днів. Має загальний стаж за професією «машиніст електровозу в кар`єрі» 19 років 8 місяців 15 днів, з них 8 років 6 місяців 23 дні у ПрАТ «ІнГЗК» за Списоком № 1 та 1 рік 1 місяць 18 днів у ПрАТ «ІнГЗК» за Списком № 1, у випадку підтвердження довідкою АТ «ПівдГЗК».

Звертаючись до суду з позовом про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, позивач посилався на те, що він фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату, а не машиніста електровоза в кар`єрі, як то зазначено в трудовій книжці, та документами, якими були оформлені результати АРМ в період роботи позивача на підприємстві відповідача підтверджено наявність шкідливих та небезпечних факторів, що дають позивачу право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до за Списком № 2 з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком №1 з 29.06.2017 року по даний час.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача зазначити назву його професії в трудовій книжці у відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі» починаючи з 18.05.2010 року, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зазначити назву професії позивача в трудовій книжці у відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі», починаючи з 18.05.2010 року, позивач посилався на те, що професія з назвою «Машиніст електровоза в кар`єрі» відсутня у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій), при цьому, за своєю суттю позивач фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Натомість, позивачем по справі не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 12,81 ЦПК України, на підтвердження тих обставин, що професія з назвою «Машиніст електровоза в кар`єрі» відсутня у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій), при цьому, за своєю суттю позивач фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату.

Як вбачається із матеріалів справи, прийняттю позивача на роботу передувало подання ним до ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ІнГЗК», особистої, власноруч заповненої заяви від 07.05.2010 року, в якій позивач просив прийняти його на постійну роботу по професії «машиніст електровозу в кар`єрі», просив укласти з ним трудовий договір в письмовому вигляді, вказував, що ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, з колективним договором (а.с.104)

Позивач був прийнятий на роботу до відповідача 18.05.2010 року машиністом електровозу в кар`єрі служби рухомого складу Залізничного цеху, на підставі Наказу № 172 від 18.05.2010 року, де і працює по теперішній час, що також підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.12,98-103).

Також матеріалами справи встанволено, що позивач має неповну вищу освіту за спеціальністю «Технічне обслуговування та ремонт рухомого складу залізниць» (а.с.105), має кваліфікацію Техніка-електромеханіка. Згідно посвідчення № 120 від 30.09.1997 року пройшов навчання за спеціальністю «помічник машиніста електровозу» з присвоєнням відповідної кваліфікації (а.с.106). Згідно свідоцтва № СВ-400484 від 09.01.2003 року позивач витримав встановлені випробування на посаду машиніста електровозу та має право самостійного управління електровозом (а.с.106).

Відповідно до Класифікатору професій України ДК 003:2010, який був затверджений Наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, під кодом КП 8311 має місце професія «машиніст електровозу». Згідно примітки 2 Додатку В до Класифікатора професій назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

За таких обставин, назва професії «машиніст електровозу» з урахуванням уточнення місця роботи - «в кар`єрі» повністю відповідає вимогам Класифікатору професій України.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що професія з назвою «Машиніст електровоза в кар`єрі» відсутня у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій), при цьому, за своєю суттю позивач фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача зазначити назву його професії в трудовій книжці у відповідності до Класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі», починаючи з 18.05.2010 року, доводи апеляційної скарги позивача про те, що він працює у приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 2010 року за професією «машиніст електровоза в кар`єрі», але професія з такою назвою у Класифікатору професій ДК 003:2010 (Класифікатор професій) відсутня, при цьому, за своєю суттю він фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату, оскільки позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, в той час, як відповідно до Класифікатору професій України ДК 003:2010, який був затверджений Наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, під кодом КП 8311 має місце професія «машиніст електровозу». Згідно примітки 2 Додатку В до Класифікатора професій, назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах. Отже назва професії «машиніст електровозу» з урахуванням уточнення місця роботи - «в кар`єрі» повністю відповідає вимогам Класифікатору професій України. При цьому позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про визнання незаконним незастосування до позивача по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по теперішній час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року та зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком № 1 з 29.06.2017 року то теперішній час, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, у відповідності до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення», має право на вихід на пенсію у віці 50-51 рік на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням підтвердження пільгового стажу ПАТ «ПГЗК», а тому його твердження щодо неможливості скористатися своїм правом на пільгове пенсійне забезпечення не містить під собою підґрунтя.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вище вказаних позовних вимог позивача, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні вказаних позовних вимог, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання незаконним незастосування до позивача по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по теперішній час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року та в частині зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" внести відомості до трудової книжки позивача про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком № 1 з 29.06.2017 року то теперішній час позивач посилався на те, що у зазначені періоди його робоче місце за професією машиніст електровоза в кар`єрі, було віднесено до робочого місця зі шкідливими та тяжкими умовами праці, що передбачає пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно вимог статі 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, посада «машиніст електровозу в кар`єрі» віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пільгове пенсійне забзпечення.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначила, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно з п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

При цьому, сам факт наявності в Списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному Списку, а й зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Зокрема, до пільгового стажу зараховується період роботи на відповідних посадах або за професіями, при обов`язковому підтверджені документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці: санітарно - гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища,важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до п. 3 Постанови № 36 від 16 січня 2003 р. N 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1 мають право працівники, в тому числі машиністи електровоза, зайняті повний робочий день у розрізах з видобування вугілля Коркинського, Вахрушівського і Вовчанського вугільних родовищ, а також розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин заглибшки 150 метрів і глибше, крім зайнятих на поверхні.

Як вбачається із матеріалів справи, в оспорюваний позивачем період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за професією машиніста електровоза в кар`єрі працівники не мали права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1, оскільки, хоча умови та характер праці машиніста електровоза в кар`єрі відносилися до 3 класу 2 ступеня шкідливості, робоче місце мало 4 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості та 2 фактора 3 класу 2 ступеня шкідливості, проте машиністи електровоза в кар`єрі не були зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, рудніках та відвалах, що підтверджується карткою умов праці від 02.06.2010 року (а.с.18). Тому, за вказаний період машиністам електровоза в кар`єрі запропоновано пенсійне забезпечення за вислугою років, доплата у розмірі 12%, додаткова відпустка 10 календарних днів та талони на молоко.

Оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу відбувалась на підставі наглядового листа та протоколів проведення досліджень ТОВ «Проектно-діагностичний цент» «Екологічна та міжгалузева санітарна лабораторія умов праці та трудового процесу для атестації робочих місць»

Таким чином, установивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах машиніста електровоза в кар`єрі, де працював ОСОБА_1 в період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, не підтверджено атестацією робочого місця, колегія судів приходить до висновку, що робота позивача за відповідною професією у період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року не дає йому права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивач в цій частині.

При цьому слід зауважити, що посилання позивача на те, що до Списку № 2 у період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року відносились всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень, відповідно до частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату» є безпідставними, оскільки в переліку робітників кар`єрів, розрізів, копалень частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні» за Списком № 2 відсутня професія машиніста електровозу в кар`єрі, за якою позивач працював та працює на підприємстві відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, в оспорюваний позивачем період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за професією машиніста електровоза в кар`єрі працівники не мали права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1, оскільки, хоча умови та характер праці машиніста електровоза в кар`єрі відносилися до 3 класу 2 ступеня шкідливості, важкість та напруженість праці відносилися до 3 класу 1 ступеня шкідливості, робоче місце мало 4 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості та 1 фактор 3 класу 2 ступеня шкідливості, проте машиністи електровоза в кар`єрі не були зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, рудніках та відвалах, що підтверджується карткою умов праці від 09.06.2015 року (а.с.24,25). Тому, за вказаний період машиністам електровоза в кар`єрі запропоновано пенсійне забезпечення за вислугою років, доплата у розмірі 12%, додаткова відпустка 10 календарних днів та талони на молоко.

Оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу відбувалась на підставі наглядового листа та протоколів проведення досліджень ТОВ «Проектно-діагностичний цент» «Екологічна та міжгалузева санітарна лабораторія умов праці та трудового процесу для атестації робочих місць»

Таким чином, установивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах машиніста електровоза в кар`єрі, де працював ОСОБА_1 в період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року, не підтверджено атестацією робочого місця, колегія судів приходить до висновку, що робота позивача за відповідною професією у період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року не дає йому права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивач в цій частині.

При цьому слід зауважити, що посилання позивача на те, що до Списку № 2 у період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року відносились всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень, відповідно до частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату» є безпідставними, оскільки в переліку робітників кар`єрів, розрізів, копалень частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні» за Списком № 2 відсутня професія машиніста електровозу в кар`єрі, за якою позивач працював та працює на підприємстві відповідача.

Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, до Списку 2 відносились працівники зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах, крім зайнятих на поверхні у розрізах з видобування вугілля Коркинського, Вахрушівського і Вовчанського вугільних родовищ, а також розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин завглибшки 150 метрів і глибше. До Списку № 2 увійшли всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень частина 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату», що, на думку позивача свідчить про те, що позивач, в періоди: з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, працював за Списком № 1, оскільки колегією суддів враховано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, до Списку 1 відносились працівники зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах, крім зайнятих на поверхні у розрізах з видобування вугілля Коркинського, Вахрушівського і Вовчанського вугільних родовищ, а також розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин завглибшки 150 метрів і глибше та враховано, що машиністи електровоза в кар`єрі не були зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, що не надає машиністам електровоза в кар`єрі права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

При цьому слід зауважити, що посилання позивача на те, що до Списку № 2 увійшли всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень, відповідно до частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату» є безпідставними, оскільки в переліку робітників кар`єрів, розрізів, копалень частини 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні» відсутня професія машиніста електровозу в кар`єрі, за якою позивач працював та працює на підприємстві відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, в оспорюваний позивачем період з 29.06.2017 року по теперішній час за професією машиніста електровоза в кар`єрі працівники не мають права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1, оскільки, хоча умови та характер праці машиніста електровоза в кар`єрі відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості, важкість та напруженість праці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, робоче місце має 3 фактори 3 класу 1 ступеня шкідливості та 2 фактори 3 класу 2 ступеня шкідливості, 1 фактор 3 класу 3 ступеню шкідливості та відноситься до особливо шкідливих і особливо важких умов праці, проте машиністи електровоза в кар`єрі не зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, рудніках та відвалах, що підтверджується карткою умов праці від 09.07.2017 року (а.с.32). Тому, за вказаний період машиністам електровоза в кар`єрі запропоновано пенсійне забезпечення за вислугою років, доплата у розмірі 16%, додаткова відпустка 10 календарних днів та талони на молоко.

Оцінка факторів виробничого середовища і трудового процесу відбувалась на підставі наглядового листа та протоколів проведення досліджень ТОВ «Проектно-діагностичний цент» «Екологічна та міжгалузева санітарна лабораторія умов праці та трудового процесу для атестації робочих місць».

Таким чином, установивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах машиніста електровоза в кар`єрі, де працював ОСОБА_1 в період з 29.06.2017 року по теперішній час, не підтверджено атестацією робочого місця, колегія судів приходить до висновку, що робота позивача за відповідною професією у період з 29.06.2017 року по теперішній час не дає йому права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивач в цій частині.

Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, в період з 29.06.2017 року по теперішній час, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, він працював за Списком № 1, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року, до Списку 1 відносяться розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин завглибшки 150 метрів і глибше та працівники, зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах на роботах із видобування корисних копалин, однак у зазначений період машиністи електровоза в кар`єрі не були зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, що не надає машиністам електровоза в кар`єрі права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ "ІнГЗК" про визнання незаконним незастосування до ОСОБА_1 по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по теперішній час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ "ІнГЗК" про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 періоди: з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком №1 період: з 29.06.2017 року то теперішній час, оскільки право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за період його роботи на підприємстві відповідача машиністом електровозу в кар`єрі з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком 1, в період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком 1 та в період з 29.06.2017 року по теперішній час не підтверджено атестацією робочого місця, що підтверджується картками умов праці машиніста електровозу в кар`єрі від 02,06.2010 року, від ,9.06.2015 року та від 09.06.2017 року.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про визнання незаконним незастосування до ОСОБА_1 по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по теперішній час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ "ІнГЗК" про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 періоди: з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком №1 період: з 29.06.2017 року то теперішній час, із викладенням їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання незаконним незастосування до ОСОБА_1 по результам атестації його робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010 році, 2015 році та 2017 році списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року за період з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року за Списком № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року за Списком №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року; за період з 29.06.2017 року по теперішній час за Списком №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 462 від 24.06.2016 року та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу у шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, наступні періоди його роботи у відповідача за Списком № 2 періоди: з 08.07.2010 року по 17.06.2015 року, з 17.06.2015 року по 29.06.2017 року та за Списком №1 період: з 29.06.2017 року то теперішній час, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: