ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6316/21
провадження № 2-з/753/90/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» (далі - ТОВ «Дьолер Буковина») про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2021 року заяву передано судді Шаповаловій К.В., фактично заяву передано судді 31 березня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ТОВ «Дьолер Буковина» зазначає, що має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа ОСОБА_3 , Кіцьманський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання недійсними договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги від 30 жовтня 2012 року, та правочинів щодо поруки за цими зобов`язаннями, вчинені ОСОБА_2 .

При цьому позивач просив забезпечити майбутній позов шляхом зупинення стягнення з ТОВ «Дьолер Буковина» коштів на підставі виконавчого листа № 718/1161/16-ц, виданого Кіцьманським районним судом Чернівецької області 13 листопада 2019 року.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України.

Зокрема, згідно з пунктом 6 частини першої статті 150

ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заявником ТОВ «Дьолер Буковина» до заяви про забезпечення позову додано лише постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «Дьолер Буковина» боргу на користь ОСОБА_3 та про арешт коштів боржника. Вказані документи не дають можливості суду переконатись у тому, що дійсно між сторонами укладались договір про надання фінансової безпроцентної допомоги та договори поруки, на виконання вказаного договору і що між ними виник спір щодо вказаних договорів.

Крім того, пунктом 6 частини першої статті 150

ЦПК України передбачено зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, в той час як предметом майбутнього спору між сторонами, як зазначає заявник, є визнання недійсними договорів про надання фінансової безпроцентної допомоги від 30 жовтня 2012 року, та правочинів щодо поруки за цими зобов`язаннями, вчинені ОСОБА_2 .

Також суд вважає за необхідне вказати таке.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 листопада 2020 року, підставою для відкриття провадження став виконавчий лист, виданий Кіцманським районним судом Чернівецької області № 718/1161/16-ц від 13 листопада 2019 року.

Судом встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 липня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 2 833 826,81 грн, з яких: 1 150 000 грн - основна сума боргу; 575 000 грн - сума штрафу; 1 021 603,32 грн - сума інфляційних втрат; 87 223,49 грн - сума 3 % річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказане рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення суду Кіцманським районним судом Чернівецької області було видано виконавчий лист № 718/1161/16-ц від 13.11.2019, який пред`явлено до виконання до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Статті 124, 128 Конституції України встановлюють принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності (правової певності), який передбачає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За нормою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже враховуючи викладене вище, зважаючи на доводи заяви про забезпечення позову, заявник ТОВ «Дьолер Буковина» фактично просить вжити заходів забезпечення позову у вигляді зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про забезпечення позову суперечать засадам цивільного судочинства, є очевидно необґрунтованими, а відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Шаповалова К.В.