КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4095/20
Провадження № 2-о/488/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кривопішиній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованою особою виступає ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт того, що адреси: « АДРЕСА_1 », « АДРЕСА_2 » визначають одне й те саме домоволодіння, що складається з житлового будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та розміщений на земельній ділянці кадастровий номер :01:032:0016, переданій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_3 ) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Мотивуючи заяву тим, що ОСОБА_1 належить на праві особистої власності житловий будинок по АДРЕСА_4 .

Підставою виникнення в заявниці права особистої власності на цей будинок є договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 29.06.1965 року, реєстровий № 2507.

В зазначеному договорі відведена заявниці рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 570/38 від 08.06.1965 року для будівництва житлового будинку земельна ділянка зазначена за адресою: АДРЕСА_5 .

Після того, як будинок був збудований ОСОБА_1 , право власності на нього було зареєстроване в Миколаївському бюро техінвентаризації 05.08.1976 року за реєстраційним № 13695. В реєстраційному написі адреса будинку була зазначена як « АДРЕСА_7».

Пізніше будинку та земельній ділянці заявниці, на якій він розташований, було надано адресу: АДРЕСА_4 .

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 18 січня 1977 року № 108 «Про упорядкування нумерації будинків і перейменування вулиць у місті» будинок АДРЕСА_6 .

21.04.2020 року заявниця отримала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі чого земельній ділянці по АДРЕСА_4 було присвоєно кадастровий номер, про що ОСОБА_1 отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На теперішній час у заявниці ОСОБА_1 виникла потреба розпорядитись житловим будинком по АДРЕСА_4 шляхом передання права приватної власності на нього ОСОБА_2 . Однак внаслідок різночитань у назві та нумерації будинку в різних документах вона не може цього зробити. Для захисту права заявниці як власниці вільно розпорядитись своїм майном виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення.

Позивач звернулася до суду на підставі того, що іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим.

Сторони в судове засідання не з"явилися.

Представник заявника надала до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі та без участі заявника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , заяв до суду про слухання справи без його участі не надав, заперечень щодо задоволення заяви також не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1,2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про становлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві особистої власності житловий будинок по АДРЕСА_4 .

Підставою виникнення в заявниці права особистої власності на цей будинок є договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 29.06.1965 року, реєстровий № 2507.

В зазначеному договорі відведена заявниці рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 570/38 від 08.06.1965 року для будівництва житлового будинку земельна ділянка зазначена за адресою: АДРЕСА_5 .

Після того, як будинок був збудований ОСОБА_1 , право власності на нього було зареєстроване в Миколаївському бюро техінвентаризації 05.08.1976 року за реєстраційним № 13695. В реєстраційному написі адреса будинку була зазначена як « АДРЕСА_7».

Пізніше будинку та земельній ділянці заявниці, на якій він розташований, було надано адресу: АДРЕСА_4 .

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 18 січня 1977 року № 108 «Про упорядкування нумерації будинків і перейменування вулиць у місті» будинок АДРЕСА_6 .

21.04.2020 року заявниця отримала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі чого земельній ділянці по АДРЕСА_4 було присвоєно кадастровий номер, про що ОСОБА_1 отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На теперішній час у заявниці ОСОБА_1 виникла потреба розпорядитись житловим будинком по АДРЕСА_4 шляхом передання права приватної власності на нього ОСОБА_2 . Однак внаслідок різночитань у назві та нумерації будинку в різних документах вона не може цього зробити. Для захисту права заявниці як власниці вільно розпорядитись своїм майном виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення.

Тож, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - є розпорядження майном.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт зазначений юридичний факт.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 293, Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що до доцільності задоволення заяви про встановлення юридичного факту.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 316, 318, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованою особою виступає ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що адреси: « АДРЕСА_1 », « АДРЕСА_2 » визначають одне й те саме домоволодіння, що складається з житлового будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та розміщений на земельній ділянці кадастровий номер :01:032:0016, переданій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_3 ) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі:

Заявник - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: 54022,

Заінтересована особа - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 )

Суддя: Я.А. Чернявська