РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 559/553/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/1026/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 січня 2021 року (ухвалене у складі судді Ральця Р.В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.08.2008 року між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ROD0GА. Згідно договору ПАТ "КБ "Приватбанк" зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 19726, 02 долари США на термін до 02.08.2028 року, а вона зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, який встановлений кредитним договором. Оскільки ОСОБА_1 не виконала умови договору належним чином, у неї, станом на 12.02.2016 року виникла заборгованість перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" в сумі 16209 доларів США, що еквівалентно 422730,63 гривень та складається із заборгованості за кредитом 14276,42 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 860,59 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 197,19 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 93,81 доларів США, штрафу (фіксована частина) 9,59 доларів США, штрафу (процентна складова) 771,40 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Враховуючи наведене, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16209,00 доларів США заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 січня 2021 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № ROD0GА від 01 серпня 2008 року у розмірі 16209, 00 (шістнадцять тисяч двісті дев`ять) доларів США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати в розмірі 6340 (шість тисяч триста сорок) гривень 96 копійок.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконувала умови кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на 12.02.2016 року у неї виникла перед позивачем заборгованість у сумі 16209 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, оскільки в забезпечення виконання за кредитним договором між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що під час укладання кредитного договору, Банк, розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома відповідачів не доводив та з ними не узгоджував. Тому вважає, що при укладенні кредитного договору, відповідачів було введено в оману щодо фактичних істотних його умов, зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту, а тому він є недійсний, як такий, що укладено під приводом обману. Стверджує, що висновком експерта підтверджується, що Банк скористався тим, що відповідачам бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні кредитного договору і вони були введені в оману при отриманні кредитних послуг. Банк, в порушення вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" не надав відповідачам відомості, які необхідні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх у його змісті. Наголошує, що волевиявлення сторін на укладення кредитного договору у вигляді та розмірах, які були встановлені шляхом експертного дослідження, суперечить волевиявленню сторін на його укладення саме на таких умовах. За таких обставин вважає, що кредитний договір є укладеним під впливом омани з боку Банку, що у відповідності до ЗУ "Про захист прав споживачів" розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої заборонено. Враховуючи наведені обставини, переконана, що без її згоди, як поручителя, було змінено зобов`язання забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Оскільки вона не надавала згоди на такі зміни, вважає, що порука є припиненою у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ КБ "Приватбанк" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв"язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні не заслуговує на увагу, оскільки він не є єдиним повноважним представником банку і банк взмозі забезпечити явку іншого повноважного представника для участі в розгляді справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ROD0GА.

Згідно п. 8.1 Договору, Банк зобов`язується надати "Позичальникові" кредитні кошти на строк з 01-08-2008 р. по 01-08-2028р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 19726,02 долл. США на наступні цілі: у розмірі 15653,62 долл. США на споживчі цілі, з них 15000,00 долл. США на споживчі цілі шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 450.00 долл. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 125.30 долл. США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 78,32 долл. США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 4072.40 долл. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4.08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7,2. даного Договору. Періодом сплати визначено період з "20" по "25" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплата Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 257.90 долл. США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п. 8.1.1. Договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення Кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору.

У п. 8.1.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Згідно із додатком №1 до кредитного договору, сума кредиту 15653, 62 доларів США, в т.ч.: 15000 доларів США купівля житла/споживчий кредит, 450 доларів США разова винагорода за надання фінансового інструменту, 125,30 доларів США страхування майна на 1 рік дії кредиту, 78,32 доларів США особисте страхування на 1 рік дій кредиту. Кредит погашається щомісячно рівними платежами в розмірі 257, 90 доларів США. Сума % та винагород 46242,38 доларів США, реальна процентна ставка 19,23.

01.08.2008 між ЗАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" та ОСОБА_1 уклали договір особистого страхування № ROD0LК, страхова сума 72676, 50 грн., а також договір страхування майна № ROD0GА.

Згідно ордеру-розпорядження №1 від 01.08.2008 року, ОСОБА_1 видано кошти згідно кредитного договору № ROD0GА від 01.08.2008 у розмірі 15000 доларів США.

У забезпечення виконання за кредитним договором між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № ROD0GА від 01.08.2008 року. Відповідно до умов якого, ОСОБА_2 поручилась у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та зобов`язалася у разі невиконання ОСОБА_1 обов`язків за вказаним кредитним договором відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов`язків за угодою, є виконанням угоди.

Згідно виписки по рахунках кредитного договору, ОСОБА_1 здійснювала погашення боргу за кредитним договором до 20.09.2015 року, що, зокрема, підтверджується меморіальними ордерами (а.с. 143-188, том 1).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, істотними умовами виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

З таким позовом ні ОСОБА_1 , яка є позичальником, ні ОСОБА_2 , яка є поручителем останньої, до суду не зверталася.

Відповідно до статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет № 15-93 Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», з 07 лютого 2019 року введено в дію Закон України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII.

Згідно статті 2 Закону № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до статті 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж Декрету.

З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Всупереч умовам укладеного кредитного договору, ОСОБА_1 належним чином не виконувала його умови, внаслідок чого станом на 12.02.2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 16209 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 14276,42 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 860,59 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 197,19 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 93,81 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 9,59 доларів США, штрафу (процентна складова) - 771,40 доларів США.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

ОСОБА_1 , як позичальник, ОСОБА_2 , як поручитель, порушили умови кредитного договору та договору поруки щодо своєчасного погашення кредиту, на відповідні боргові повідомлення не реагували, у зв`язку з чим банк набув право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів, пені та решти передбачених договором платежів.

Враховуючи встановлення факту невиконання забезпеченого порукою зобов`язання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором.

Розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та не оспорюється ОСОБА_2 .. Іншого розрахунку апелянт не надала, розмір боргу не спростувала.

ОСОБА_1 , яка є позичальником за кредитним договором, рішення суду першої інстанції не оскаржує.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що її зобов`язання, як поручителя, є припиненим, оскільки кредитний договір містить ознаки нечесної підприємницької практики. Переконана, що її з ОСОБА_1 було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту, у зв`язку з чим була збільшена її відповідальність, як поручителя. Вважає, що кредитний договір є недійсний з огляду на положення Закону України "Про захист прав споживачів".

Апеляційний суд вважає такі доводи є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 на момент укладення та підписання кредитного договору діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши, характер правочину і всі його істотні умови. На виконання умов договору вона без заперечень отримала кредитні кошти, тривалий час виконувала свої зобов`язання з їх повернення Банку (понад 7 років). Підписавши кредитний договір та виконуючи його умови, вона погодилася з усіма істотними його умовами. При цьому, із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору до Банку не зверталася та не скористалася наданим частиною шостою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції на день укладання договору) правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту. Кредитний договір та договір поруки є чинними і в судовому порядку недійсними не визнавалися. Підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

Наведені твердження поручителя розцінюються апеляційним судом як її спосіб захисту власних інтересів та уникнення від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині не надання місцевим судом належної оцінки висновку експерта №8231 від 05.04.2019 року, колегія суддів зазначає, що визнати вказаний висновок повним та об`єктивним в сукупності із іншими наявними в матеріалах справи доказами та обставинами встановленим судом, апеляційний суд не може, а тому також відноситься до висновків експерта критично, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Разом з цим, дійшовши вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів боргових зобов`язань за кредитним договором, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне стягнення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Тому, визначений місцевим судом загальний розмір стягнення підлягає зменшенню на 9,59 доларів США штраф (фіксована частина), 771,40 доларів США штраф (процентна складова) та складатиме 15 428,01 доларів США.

Крім того, місцевий суд залишив поза увагою, що солідарне стягнення суми судових витрат не передбачене законом.

У зв`язку з наведеним, рішення суду першої інстанції у зазначених частинах підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 січня 2021 року в частині визначеного до стягнення розміру заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № ROD0GА від 01 серпня 2008 року у розмірі 15 428,01 доларів США.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 3017,71 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 3017,71 грн..

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанви виготовлений 01 жовтня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.