1Справа № 335/5774/18 2/335/33/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Шутіній Г.Ю., за участі позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачів - адвоката Сватенко Н.А., представника відповідача - адвоката Приладишевої Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивачі та відповідачка є співвласниками нежитлового приміщення, розташованого у багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Кожній з них належить по 1/3 частці зазначеного приміщення. Також зазначили, що кожен із співвласників нежитлового приміщення, який є предметом позову, був зареєстрований у якості приватного підприємця, то сторони вирішили спільно, в належному їм на праві спільної часткової власності приміщенні, займатися підприємницькою діяльністю, використовуючи приміщення за його цільовим призначенням у якості салону - краси, у зв`язку з чим отримали дозволи на розміщення об`єкту сфери послуг в управлінні розвитку підприємництва, торгівлі та послуг Запорізької міської ради, за адресою належного сторонам нежитлового приміщення. Сторони за позовом, є приватними підприємцями з наданням послуг у сфері косметології, тому спільно використовували належне їм, як фізичним особам, нежитлове приміщення, як салон - краси, в якому надавали послуги з лазерної косметології, класичної косметології та процедури соляріїв. До 2009 року у співвласників нежитлового приміщення не було ніяких непорозумінь, проте з 2009 року у них суттєво погіршились відносини, які стали неприязними, оскільки співвласниця ОСОБА_3 вирішила встановити свої порядки у користуванні приміщенням, стала вважати, що вона є єдиним головним розпорядником ведення підприємницької діяльності, незважаючи на їх пропозиції щодо розвитку їхньої діяльності та економічну рентабельність діяльності, що в кінцевому результаті відобразилося на їх підприємницькій діяльності, оскільки в таких умовах неможливо надавати належні послуги споживачам. Так, відповідачка ОСОБА_3 , співвласниця приміщення, почала здійснювати дії, якими перешкоджала користуватись приміщенням позивачам та безперешкодно здійснювати підприємницьку діяльність на свій розсуд. Разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , влаштовувала у приміщенні сварки та скандали із застосуванням фізичного насильства, у результаті чого викликались швидка допомога та працівники поліції, у зв`язку з чим, були порушені кримінальні провадження № 0001402 та № 0000893. Чоловік співвласниці ОСОБА_3 - ОСОБА_4 без згоди позивачів, почав користуватися нежитловим приміщенням та представлятися представником ОСОБА_3 .

Позивачі вважають, що у них є всі правові підстави для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3 частку у спірному нежитловому приміщенні, із стягненням на її користь із співвласників нежитлового приміщення АДРЕСА_8 , відповідної грошової компенсації. На даний час, у зв`язку з виниклими між співвласниками суперечками щодо ведення підприємницької діяльності, кожним окремо, неприязними між ними відносинами, результатом яких було порушення органами поліції двох кримінальних проваджень, співвласники нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , ним не користуються, починаючи з березня 2017 року, але продовжують нести обов`язки щодо сплати комунальних платежів та витрат на утримання багатоповерхового житлового будинку та прибудинкової території, оплати податку на землю. Окрім зазначених витрат співвласники нежитлового приміщення були вимушені укласти з державною охоронною службою оплатний договір, з метою охорони приміщення та можливістю входу у приміщення разом усіх його співвласників, які кожний окремо зайти до нього не можуть та мають свій код входу у приміщення, який застосовується спільно усіма співвласниками.

У зв`язку з неможливістю користуватися приміщенням та здійснювати у ньому свою підприємницьку діяльність, позивач ОСОБА_1 вимушена була подати заяву про припинення свою підприємницької діяльність та оскільки іншою діяльністю не займається, то продовження своєї реєстрації ФОП понесло їй негативні наслідки у вигляді втрати доходів. Позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово пропонували відповідачці ОСОБА_3 декілька пропозицій щодо вирішення питань, пов`язаних з володінням спільною частковою власністю на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пропонували припинення її права власності на частку у спільному майні зі сплатою компенсації її частки за цінами на час припинення, та, якщо її не влаштовує такий варіант вирішення спірних між ними питань, пропонували також сплатити ОСОБА_3 їм вартість їх часток за дійсною вартістю на час припинення їхнього права власності на частки у спільному майні.

У свою чергу відповідачка ОСОБА_3 також направляла позивачам заяви, в яких пропонувала придбати у неї належну їй частку, у нежитловому приміщенні, за суму еквівалентну 55 000 доларів США, яка не відповідала дійсній її вартості на час пропозиції. Відповідач ОСОБА_3 не погоджується у добровільному порядку отримати грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні, у зв`язку з чим в досудовому порядку врегулювати спір не представляється можливим, а виділ в натурі частини салону - краси, на яку має право ОСОБА_3 з окремими входом технічно неможливий та призведе до зміни функціонального призначення приміщення (здійснення комерційної діяльності, зокрема влаштування салону-краси будь-якого профілю технічно неможливо) та зміну фасадної частини.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд, припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/3 частку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м., зі стягненням грошової компенсації вартості 1/3 частки нежитлового приміщення у розмірі 350 741,00 грн., які були ними попередньо внесені на депозитний рахунок суду, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку вказаного нежитлового приміщення за кожною окремо, та стягнути судові витрати.

Ухвалою судді від 06.06.2018 відкрито провадження по вказаній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

05.07.2018 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Приладишевої Н.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначила, що нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині кожній. Таке приміщення використовувалося зазначеними особами в якості салону краси. Загальна сума вкладень в 1/3 частку салону склала приблизно 85 000 доларів США. Починаючи з 2009 року стосунки між співвласниками суттєво погіршилися, оскільки саме відповідачка займалась салоном краси та вирішувала усі проблемні питання, а позивачки у цей час постійно знаходились у місті Дніпрі та зовсім не цікавились роботою салону, що призвело до непорозумінь у користуванні спільним нежитловим приміщенням салону краси АДРЕСА_2 , і з 2017 року приміщення закрито та не використовується жодним із співвласників. 16.02.2017 ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. із заявами для передання інформації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про те що «гр. ОСОБА_3 , доводить до відома, що вона продає належну їй 1/3 (одну третю) частку нежилого приміщення АДРЕСА_9 , за 1 507 550,00 грн., що на момент складання заяви є еквівалентом 55 000, 00 дол. CШA, за курсом 1 дол. США = 27,41 грн.». Разом з цим повідомила, що відповідно до ст. 362 ЦПК України, вони мають як співвласники переважне право купівлі належної частки гр. ОСОБА_3 , та у зв`язку з цим просила не пізніше місяця з дня отримання вищезазначеної заяви повідомити приватному нотаріусу про своє бажання або відмову придбати зазначену частку приміщення за 1 507 550,00 грн. Також відповідачкою пропонувалося позивачам придбати у неї за 30 000 доларів США 1/3 частини обладнання та устаткування. Така сума, зокрема, обґрунтовується тим, що у неї закладений, як сам розмір вартості такого приміщення, так і всі інші витрати, що були понесені Відповідачкою внаслідок реконструкції та придбаного обладнання зазначеного нежитлового приміщення у салон краси. Відповідь на нотаріальну заяву ОСОБА_3 від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після отримання надано не було. Крім того, сторони по справі уклали угоду від 06.03.2017 про те, що вартість салону краси з усім обладнанням складає 180 тисяч доларів США, а так як сторони володіють по 1/3 частці то вартість кожного складає 60 тисяч доларів США. Відповідно до п. 10 вищезазначеної угоди сторони домовились звернутись до агентства нерухомості з метою пошуку покупців салону краси. 27.01.2020 ОСОБА_3 звернулась до АН «Маяк», з метою пошуку покупця на продаж 1/3 частини нежитлового приміщення салону краси АДРЕСА_3 , заявлена стартова ціна 60 000,00 доларів США, та на даний момент є потенційний покупець згідно із ексклюзивного договору про надання ріелторських послуг від 27.01.2020. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що спільним майном користуватися неможливо через неприязні стосунки з відповідачкою, поділ приміщення є неможливим з технічної точки зору та зі зберіганням цільового призначення приміщення; припинення права власності на 1/3 частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки. Беручи до уваги, що відповідачці, як і кожному із позивачів на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини приміщення (17.3 кв.м. тому неможливо погодитися з тим, що зазначена частка є незначною. Більш того, вважає зазначені розміри частки відповідачки можливо використовувати у підприємницькій діяльності адже вказаної площі достатньо для розміщення невеликої кількості приладдя для організації невеликого бізнесу з надання послуг салону краси. А отже такі обставини не відповідають п.1 ч.1 ст. 365 ЦК України, і не можуть бути підставою для припинення права спільної часткової власності відповідачки. Крім того, у Постанові ВСУ від 02.07.2014, у справі №6-68нс14 зазначено зокрема, що у разі якщо частки є рівними то вони не можуть вважатись незначними. Доводи позивачів, що позбавлення права власності ОСОБА_3 не завдасть їй істотної шкоди, не відповідає дійсності, адже у випадку припинення права відповідачки на 1/3 частки у спільному майні, останній буде завдана істотна шкода (у відповідачки відсутнє інше нежитлове нерухоме майно), що є неприпустимим згідно п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України та висновків Верховного Суду викладених у його постановах.

Ухвалою суду від 06.07.2018 клопотання представника позивачів - адвоката Сватенко Н.А. про призначення експертизи - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення на частку у спільному майні що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні, комплексну судову будівельно-технічну та будівельно-товарознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено до повернення висновку експерта до суду після проведення експертизи. Проведення експертизи доручити спеціалістам Київського експертно-дослідного центру.

29.10.2018 на адресу суду надійшов лист Київського експертно-дослідного центру від 26.10.2018 за №14951 щодо залишення ухвали суду від 06.07.2018 без виконання та повернення матеріалів справи, у зв`язку з тим, що станом на 26.10.2018, оплата за проведення експертизи не надійшла.

31.10.2018 ухвалою судді поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні. Призначено підготовче судове засідання у справі та викликано сторони.

21.11.2018 на адресу суду надійшло клопотання від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про призначення комплексну судову будівельно-технічну та будівельно-товарознавчу експертизу.

29.11.2018 на адресу суду надійшло заперечення від представника ОСОБА_3 - адвоката Приладишевої Н.Г. на клопотання про призначення експертизи, в якому просить у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Ухвалою суду від 11.01.2019, клопотання позивачів про призначення експертизи - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні, комплексну судову будівельно-технічну та будівельно-товарознавчу експертизу. Проведення експертизи доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

24.12.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 697/698-19 від 15.11.2019.

Ухвалою судді від 02.01.2020 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні. Призначено підготовче судове засідання та викликано сторони.

29.01.2020 на адресу суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення прохальної частини позову.

29.01.2020 на адресу суду надійшов дублікат квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 про сплату ОСОБА_1 вартості частки майна у розмірі 175 370,50 грн. (т.2 а.с.125).

29.01.2020 на адресу суду надійшов дублікат квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 про сплату ОСОБА_2 вартості частки майна у розмірі 175 370,50 грн. (т.2 а.с.126).

29.01.2020 на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виклик свідків, яку у судовому засіданні було задоволено.

27.02.2020 на адресу суду надійшов попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат від представника ОСОБА_3 - адвоката Приладишевої Н.Г.

27.02.2020 на адресу суду від представника ОСОБА_3 - адвоката Приладишевої Н.Г. надійшли пояснення щодо висновку експерта від 15.11.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 697/698-19.

12.05.2020 на адресу суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик та допит експерта, яке у судовому засіданні було задоволено.

12.05.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні, до судового розгляду по суті.

21.09.2020 на адресу суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи роз`яснення судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Харченко В.В. щодо його висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 697/698-19 від 15.11.2019, яке у судовому засіданні було задоволено.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, на підставах зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Приладишева Н.Г., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила у позові відмовити, посилаючись на підстави зазначені у відзиві та поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін та представників, допитавши свідків, експерта, вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_3 належить право власності, по 1/3 частки кожній, двокімнатна квартира АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14.06.2006 із ОСОБА_6 , який посвідчено приватним нотаріусом ЗМНО Чорненькою О.М., зареєстровано у реєстрі за № 1810 (реєстраційний номер об`єкту нерухомості у реєстрі прав власності на нерухоме майно 11554113). (т.1 а.с. 16-18).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.08.2006 за № 321/31 квартира АДРЕСА_3 , переведена до нежитлового фонду (т.1 а.с. 19).

На підставі рішення виконкому Запорізької міської ради від 31.08.2006 за № 321/31, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_3 , виконавчим комітетом Запорізької міської ради було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.04.2007, а саме: на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за яким вказане приміщення належить сторонам на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині, кожній. (т.1 а.с.21).

На підставі зазначеного свідоцтва, Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вищезазначене нежитлове приміщення по 1/3 частці за кожною, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14490381 від 10.05.2007. (т.1 а.с.22).

Відповідно інформації ТОВ «ЗМБТІ» від 04.07.2017, зазначено, що згідно розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації №275 від 19.05.2016, АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.23, 27).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.11.2017 за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зареєстровано право власності, на 1/3 частку за кожною, на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.66-70).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2 є приватним підприємцем з наданням послуг у сфері косметології (т.1 а.с.36-39); позивач ОСОБА_1 була приватним підприємцем з наданням послуг у сфері косметології та припинила підприємницьку діяльність 16.05.2017. (т.1 а.с.40-46); відповідач ОСОБА_3 є приватним підприємцем (т.1 а.с.47-48), та спільно використовували належне їм, як фізичним особам, вказане нежитлове приміщення, як салон - краси, в якому надавали послуги з лазерної косметології, класичної косметології та процедури соляріїв, що визнається сторонами по справі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №697/698-19 складеною 15.11.2019, на підставі ухвали суду від 11.01.2019 у вказаній цивільній справі, зазначено наступне: «Ринкова вартість нежитлового приміщення - салону краси, яке розташоване в багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_10 складає: 1 052 224, 00 (один мільйон п`ятдесят дві тисячі двісті двадцять чотири) грн.

Ринкова вартість 1/3 частини цього приміщення складає: 350 741,00 (триста п`ятдесят тисяч сімсот сорок одна) грн.

Поділити нежитлове вказане нежитлове приміщення, з цільовим призначенням - салон краси, між співвласниками на три рівних частки - неможливо, як зі зміною цільового призначення так і без зміни цільового призначення, як салону краси.

Технічно неможливо виділу в натурі належної на праві спільної часткової власності 1/3 частини вказаного нежитлового приміщення, як зі зміною цільового призначення так і без зміни цільового призначення, як салону краси.» (т.2 а.с.69-104).

У судовому засіданні було допитано судового експерта ОСОБА_7 , яким складено висновки вищевказаної експертизи, та який повністю підтвердив висновки експертизи від 15.11.2019, детально пояснив методики та підходи, які ним використовувалися при наданні цих висновків. Також пояснив, що курс валют, у даній експертизі, застосовувався на момент проведення цієї експертизи. Разом з тим, зазначив, що зазначений у тексті експертизи рік (а.с. 12 висновку експерта) «…станом на листопад 2016 року.» - є технічної опискою, та у даному випадку вартість визначалася станом на 2019 рік.

Аналогічні письмові роз`яснення судовим експертом ОСОБА_7 було надано на запит адвоката Сватенко Н.А., листом від 20.07.2020 за №987/09-13/06/20. (т.2 а.с.190-191).

Судом було досліджено листування між сторонами (електронною поштою, листами на адреси сторін) протягом 2016-2018 років щодо ведення спільної підприємницької діяльності у спірному нежитловому приміщенні, використання цього приміщення, щодо питань розподілу бізнесу та нежитлового приміщення, його продажу, щодо урегулювання непорозумінь та конфліктів між сторонами, які виникали щодо користування спірним приміщенням. (т.1 а.с.71-90, 98-105, 161-165).

Також встановлено, що у 2017 році непоодинокими були випадки звернень до правоохоронних органів з відповідними заявами про вчинення кримінальних правопорушень, а саме: ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 20.01.2017 та 04.03.2017 зверталися із заявами про вчинення злочину за ознаками ст.206 КК України (протидія законній господарській діяльності) з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.106, 123-129); ОСОБА_8 , яка працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді адміністратора у студії загару у спірному приміщенні, 23.01.2017 - із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.356 КК України (самоправство) з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.109-110); ОСОБА_1 10.04.2017 - із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.125 КК України (нанесення тілесних ушкоджень) з боку ОСОБА_4 (т.1 а.с.120-122, 117-118, 111-114, 117, 119-122).

У судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_8 , яка працювала адміністратором у ФОП ОСОБА_2 у спірному приміщенні; ОСОБА_9 , який був довіреною особою ОСОБА_2 з питання поділу бізнесу та приміщення між сторонами у цій справі. Вказані свідки підтвердили наявність конфлікту між позивачами та відповідачкою з 2015 року та неможливість врегулювання питання щодо використання вказаного приміщення мирним шляхом.

У судовому засіданні було відтворено відео та аудіо записи розмов між сторонами, за участі ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_3 ) та чоловіків позивачів. (т.2 а.с. 141), які свідчать про наявність конфлікту між сторонами та не можливість вирішити питання щодо поділу та користування спірним приміщенням у добровільному порядку.

Відповідно до угоди укладеної 06.03.2017 між позивачами та відповідачем, за взаємною згодою вирішили припинити користування приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та рухомим майном, яке у ньому розташоване з 06.03.2017 до 06.04.2017 до вирішення конфліктної ситуації, яка виникла між сторонами (до продажу об`єкту нерухомості з усім рухомим майном) питання. Сторонам забороняється здійснювати свою підприємницьку діяльність в приміщенні до вирішення конфліктної ситуації, яка виникла між сторонами (п.4 Угоди). (т.1 а.с.115-116).

При цьому, встановлено, що на теперішній час, сторони по справі вказаним приміщенням не користуються, що також визнається сторонами.

Оцінюючи вказані докази у сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми, виходячи із чого встановлює наступні факті та обставини.

Позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 належить право спільної часткової власності (по 1/3 частки) нежитлового АДРЕСА_2 , яким вони спільно користувалися для здійснення господарського діяльності.

Вказаним спільним майном користуватися неможливо через неприязні відносини та постійні конфлікти між співвласниками приміщення позивачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 . Дана обставина визнається відповідачкою.

Поділ вказаного приміщення є неможливим з технічної точки зору та зі зберіганням цільового призначення приміщення. Поділити нежитлове приміщення, з цільовим призначенням (салон краси), між співвласниками на три рівних частки - неможливо, як зі зміною цільового призначення, так і без зміни цільового призначення, як салону краси.

Технічно неможливо виділити в натурі, належної на праві спільної часткової власності 1/3 частини нежитлового приміщення за цільовим призначенням (салон краси) зі зміною цільового призначення, так і без зміни цільового призначення, як салону краси.

Ринкова вартість нежитлового приміщення (салону краси), складає 1 052 224, 00 грн., а ринкова вартість 1/3 частки нежитлового приміщення - складає 350 741, 00 грн.

Співвласники (сторони по справі) з 2016 року по теперішній час приміщенням не користуються, несуть за ним обов`язки по сплаті за його охорону, комунальних послуг, тощо.

Доводи представника відповідача, викладені у письмових поясненнях (т.2 а.с.153-157) щодо незгоди з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №697/698-19 від 15.11.2019, в частині визначення ринкової вартості спірного нежилого приміщення, суд не приймає до уваги, оскільки вони зводяться до особистої думки відповідачки щодо оцінки вказаного нерухомого майна, що на переконання суду є припущенням та не свідчить про наявність підстав вважати, що вартість нерухомого майна експертом була занижена.

При цьому, суд враховує, що експерт ОСОБА_7 , яким проведена вказана експертиза, має вищу технічну освіту, а також вищу освіту у сфері землевпорядкування та зегмельного кадастру, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста та кваліфікацію судового експерта по спеціальностям 10.6 - «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 - «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.14 «Оцінка земельних ділянок», свідоцтво №79-Дн від 22 грудня 2017 року видане Дніпропетровським НДІСЕ Міністерства юстиції України, дійсне до 22 грудня 2022 року, 10.10 - «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», свідоцтво №56-Дн видане Дніпропетровським НДІСЕ Міністерства юстиції України, дійсне до 18 листопада 2021 року, стаж роботи 16 років.

Посилання представника відповідача на укладену між сторонами угоду від 06.03.2017, відповідно до якої вартість приміщення - складає 180 000 доларів США, а доля кожного, виходячи із 1/3 частки майна, складає 60 000 доларів США, також не свідчить про те, що ця сума може бути реальною вартістю цього нежилого приміщення.

Відповідно до ст.317 ЦК України зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ч. 1ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд при розгляді справи № 347/2115/17 (касаційне провадження № 61-42572св18) у постанові від 12 серпня 2020 року щодо припинення права на частку в майні погодився з рішенням судів першої та апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог, та виклав наступний висновок: «У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із наведених норм права вбачається, що законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Суд вважає встановленим, що частка відповідача ОСОБА_3 не може бути виділена в натурі, розподілити вказане нежитлове приміщення неможливо, спільне володіння і користування сторонами спірним приміщенням є неможливим, припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки відповідач не користується вказаним приміщенням протягом тривалого часу.

При цьому, суд враховує, що хоча частки, які належать сторонам на праві власності є рівними (по 1/3), однак заявлення вказаного позову двома власниками дає суду підстави вважати, у даному випадку, частку відповідача незначною по відношенню до часток, які у сукупності належать обом позивачам.

Посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц, щодо застосування статті 365 ЦК України, є неспроможними, оскільки вказані висновки викладено з огляду на особливості правового регулювання майнових відносин між подружжям і співмешканцями, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. Однак, в даному випадку, між сторонами склалися господарські правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, оскільки сторони по справі є приватними підприємцями, об`єднались та придбали житлову квартиру, яку переобладнали у нежитлове приміщення - салон краси, для здійснення ними підприємницької діяльності, яку не змогли вести через виниклі неприязні відносини, несумісність поглядів щодо ведення підприємницької діяльності, тому спільне володіння і користування майном співвласниками (сторонами у справі) є неможливим.

Водночас, у вищевказаній постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

Доводи представника відповідача, що припинення права власності на частку завдасть відповідачу істотної шкоди, посилаючись на інвалідність члена сім`ї відповідачки (чоловіка) який був інвалідом 3-ї групи, сина, який навчається на денній формі навчання, що потребує додаткових коштів, тобто потреба у грошових коштах, суд вважає безпідставними, оскільки ці обставини не можуть свідчити про завдання відповідачу істотної шкоди, а також враховуючи, що спірним приміщенням тривалий час співвласники, у тому числі і відповідачка, не користуються взагалі. Водночас, у даному випадку передбачено присудження грошової компенсації за частку спірного приміщення.

Отже, відповідачем не доведено, що припинення права власності на частку завдасть їй істотної шкоди.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_3 на отримання грошової компенсації вартості належної частки майна, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 36 справи"Андрій Руденко проти України" (Заява№ 35041/05, Страсбург, 21 грудня 2010 року), позивачами на депозитний рахунок суду внесено грошову суму у загальному розмірі 350 741, 00 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що частка ОСОБА_3 не може бути виділена в натурі, нежитлове приміщення є неподільним, спільне користування неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу, у зв`язку з тим, що вона протягом тривалого часу та до теперішнього часу не користується своєю часткою у вказаному приміщенні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення права на 1/3 частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності та визнання за позивачами права власності на вказану 1/3 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/6 за кожною.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі у виді сплати судового збору та витрат за проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 321, 355, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі сплатою компенсації та визнання права власності на частку у майні - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/3 частку нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв. м., що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 квітня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.08.2006р. № 321/31, стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/3 частки нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 350 741, 00 грн., які були внесені на депозитний рахунок суду за квитанціями № 0.0Л598356592Л (код квитанції 1853-5430-6480-6272) в сумі 175370,50 грн. та №0.0..1 (код квитанції 1853-5377-4099-1018) в сумі 175370,50 грн. від 28.01.2020 року та знаходяться на депозитному рахунку суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв. м., яка належала ОСОБА_3

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв. м., яка належала ОСОБА_3 .

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перерахувати на користь ОСОБА_3 , з депозитного рахунку суду грошову компенсацію у розмірі 175 370,50 грн., які були попередньо внесені ОСОБА_1 , відповідно до квитанцій № 0.0..1 (код квитанції 1853-5430-6480-6272) від 28.01.2020 на небюджетний рахунок № ІІА0001205, відкритий у Державній казначейській службі України (м. Київ), код отримувача 26316700, на ім`я установи Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перерахувати на користь ОСОБА_3 , з депозитного рахунку суду грошову компенсацію у розмірі 175 370,50 грн., які були попередньо внесені ОСОБА_2 , відповідно до квитанцій №0.0..1 (код квитанції 1853-5377-4099-1018) від 28.01.2020 на небюджетний рахунок № ІІА0001205, відкритий у Державній казначейській службі України (м. Київ), код отримувача 26316700, на ім`я установи Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у виді сплати судового збору у сумі 2282,31 грн. та за проведення судової експертизи у сумі 6 177,60 грн., всього: у сумі 8 459,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у виді сплати судового збору у сумі 2282,31 грн. та за проведення судової експертизи у сумі 6 177,60 грн., всього: у сумі 8 459,91 грн.

Повного рішення суду складено 29 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 );

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 ).

Суддя І.А. Крамаренко