Справа № 490/1498/18
Провадження № 2/487/211/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Щербатюк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Державного комунального підприємства «Житло», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання права на приватизацію, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Державного комунального підприємства «Житло», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання права на приватизацію, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в якому, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 станом на момент приватизації, тобто 10.07.2000 рік; визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 станом на 10.07.2000 рік; визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 , проведену відділом комунальної власності Миколаївської міської ради 10 липня 2000 року за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як таку, що порушує житлові, майнові та інші законні права ОСОБА_1 ; скасувати розпорядження Управління комунальної власності Миколаївської міської ради №6213-р від 10.07.2000 року про приватизацію ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 12.07.2000 року Управлінням комунальної власності Миколаївської міської ради, про право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , видане на підставі розпорядження Управління комунальної власності Миколаївської міської ради №6213-р від 10.07.2000 року.

07.02.2020 року згідно розпорядження голови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.12.2019 року матеріали вказаної справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва.

20.02.2020 року матеріали зазначеної вище цивільної справи були направлені до Миколаївського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката Камінського В.І. на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2018 року.

23.07.2020 року матеріали зазначеної вище цивільної справи повернуті до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Позивач ОСОБА_1 а ні до підготовчого судового засідання, а ні до судових засідань з розгляду справи по суті жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовими засобами зв`язку на адресу місця проживання позивача, зазначену в позовній заяві, а також на адресу місця реєстрації позивача, встановлену судом з довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області. Крім того, позивач також повідомлявся про дати наступних судових засідань в телефонному режимі. Будь-яких клопотань про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав, причину неявки суду не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, від їх представника адвоката Камінського В.І. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі.

Інші відповідачі до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Батовська Ю.В. до судового засідання не з`явилась, просила суд при винесенні рішення враховувати інтереси дітей позивачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. ч. 2, 6 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Позивач (заявник) зобов`язаний проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenkov. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscatv. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Верховний Суд зазначає, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи (ухвали Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 757/5359/18-ц, від 31 січня 2019 року у справі № 442/2263/18).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 28.09.2021 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовими засобами зв`язку. Крім того, як вбачається з довідок, що містяться в матеріалах справи, помічником судді неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на мобільний номер, що зазначений в позові як номер мобільного телефону ОСОБА_1 , з метою повідомлення наступної дати судового засідання, проте автовідповідачем оператора мобільного зв`язку було повідомлено, що абонент недоступний.

Таким чином, факт того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причину неявки суду не повідомив, свідчить про відсутність його зацікавленості у розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Державного комунального підприємства «Житло», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання права на приватизацію, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно слід залишити без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст.ст. 260, 353 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Державного комунального підприємства «Житло», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання у квартирі, визнання права на приватизацію, визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 04.10.2021.

Суддя Т.А.Карташева