Справа № 595/338/21
Провадження № 2-о/595/21/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , який є її колишнім чоловіком, в якій просила встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_3 строком на три місяці обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що упродовж спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з ними в АДРЕСА_1 .Упродовж минулого та цього років вона з дітьми потерпають від психологічного домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яке не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, у т.ч. погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. ОСОБА_3 постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. У більшості випадків все відбувається в присутності дітей, чим завдається шкода їх психічному здоров`ю. З приводу конфліктів вона неодноразово зверталася із заявами до Бучацького відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області.Бучацьким районним судом ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. Вона відчуває страх за себе, своїх дітей та вважає, що вона та діти, є особами, які зазнають домашнього насильства.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, викладених в заяві, просила її задовольнити

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву підтримав, просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , оскільки останній здійснює на сім`ю психологічний тиск, намагаючись зробити їх життя нестерпним.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 заяву не визнав, суду пояснив, що свою поведінку виправить, оскільки любить дружину та дітей. Квартира по АДРЕСА_1 належить йому, дружині та його матері на праві приватної спільної часткової власності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_3 чинить психологічний тиск на неї, в тому числі і на їхніх дітей, вона відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту, з приводу конфліктів ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до Бучацького відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідно до постанови Бучацького районного суду від 07 грудня 2020 року ОСОБА_3 17 жовтня 2020 року, приблизно о 17 год. 00 хв., по місцю спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 (обзивав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 22 листопада 2020 року, о 19 год. 23 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , почав образливо чіплятися до колишньої дружини ОСОБА_1 , виражався в її сторону різними образливими та нецензурними словами, чим вчинив відносно потерпілої ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру. Також ОСОБА_3 02 грудня 2020 року о 23 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , почав образливо чіплятися до колишньої дружини ОСОБА_1 , виражався в її сторону різними образливими та нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим скоїв адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Справи об`єднані в одне провадження. ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом не здобуто доказів, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо своїх неповнолітніх дітей.

Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 липня 2011 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника ОСОБА_1 , а тому заяву слід задовольнити частково та видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 , суд вважає, що в задоволенні вимоги заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання слід відмовити, оскільки у випадку її задоволення особа позбавляється права на житло.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 .

Встановити ОСОБА_3 захід тимчасового обмеження прав у видізаборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 3 (три) місяці.

В решті вимог заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення 26 березня 2021 року.

Суддя: В. Б. Федорончук