Провадження №2/263/2472/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

29 вересня 2021 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., ознайомившись із позовною заявою Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріст-Трейд», про знесення самочинно збудованої будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року представник Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріст-Трейд», про знесення самочинно збудованої будівлі.

Позов мотивований тим, що 15.04.2021 управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради направило 05 квітня 2021 року ОСОБА_2 , головного спеціаліста відділу контролю управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, для здійснення позапланової перевірки на «Виконання будівельних робіт за адресою: Запорізьке шосе, земельна ділянка б/н (кадастровий 0:04:027:0506) у Центральному районі міста Маріуполя» щодо дотримання суб`єктом містобудування громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради від 05.04.2021 №20. За результатами проведення позапланової перевірки було складено Акт від 05.04.2021, в якому зафіксовано порушення вимог законодавства, а саме: під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: Запорізьке шосе, земельна ділянка б/н (кадастровий номер 0:04:027:0506) у Центральному районі міста Маріуполя, яка належить ТОВ «Маріст-Трейд» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.10.2011 №4318, виконуються будівельні роботи з нового будівництва фундаменту ОСОБА_1 на підставі договору від 02.02.2021 №17/2/02/21 про надання дозволу на розміщення мийки. Відповідачем виконуються будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, в порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 05 квітня 2021 року Головним спеціалістом відділу контролю управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради було надано ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, у якому зазначено, що з метою усунення виявлених порушень, необхідно подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт до управління архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради до 05.06.2021; припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт - з метою усунення виявлених порушень, зупинити виконання будівельних робіт до усунення виявлених порушень. 05.04.2021 було складено Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про те, що за результатами позапланової перевірки проведеної на «Виконання будівельних робіт за адресою: Запорізьке шосе, земельна ділянка б/н (кадастровий номер 0:04:027:0506) у Центральному районі міста Маріуполя». Постановою від 07.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 гривень. Відповідачем штраф у розмірі 8 500,00 гривень було сплачено 07.04.2021 в добровільному порядку, що свідчить про визнання правопорушення. 10 червня 2021 року управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради направило 10 червня 2021 року головного спеціаліста для здійснення позапланової перевірки за вищевказаною адресою щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради від 10.06.2021 №38 та перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно - будівельного контролю від 05.04.2021. За результатами проведення позапланової перевірки було складено Акт від 10.06.2021, в якому зафіксовано порушення вимог законодавства, а саме: за результатами заходу, стосовно (забудовника) було складено Акт державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення від 05.04.2021 по ч.5 ст.96 КУпАП та надано приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 05.04.2021. У ході перевірки встановлено, що станом 10.06.2021 ОСОБА_1 не усунуті виявлені порушення шляхом подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт до управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради до 05.06.2021, також ОСОБА_1 не виконав вимоги Припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 05.04.2021, станом на 10.06.2021 будівельні та монтажні роботи продовжують виконуватися на об`єкті будівництва та не виконано вимоги Припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 05.04.2021, що є порушенням п.3 ч.3 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 10.06.2021 було складено Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.96 КУпАП. Постановою від 14.06.2021 по справі про адміністративне правопорушення визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 гривень. Штраф у розмірі 6 800,00 гривень не сплачено. Договір від 02.02.2021, укладений між ТОВ «МАРІСТ-ТРЕИД» та ФОП ОСОБА_1 №17/2/02-21 про надання дозволу на розміщення автомийки, містить умови, згідно з якими ТОВ «МАРІСТ-ТРЕЙД» надає право ФОП ОСОБА_1 на розміщення автомийки. Відповідно до частини 5 договору ОСОБА_1 розміщує автомийку та необхідне для цього обладнання; зобов`язаний погоджувати з ТОВ «МАРІСТ-ТРЕЙД» проектну документацію після погодження виконати підготовчі роботи з метою встановлення автомийки. Вважаючи таку бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні у добровільному порядку вимог приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що суперечить вимогам чинного законодавства, Маріупольська міська рада просить зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовану будівлю, розташовану за адресою: Запорізьке шосе, земельна ділянка б/н (кадастровий номер 0:04:027:0506) у Центральному районі міста Маріуполя, яка належить ТОВ «Маріст-Трейд» на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 04.10.2011 №4318 та стягнути з ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 270.00 грн.

03.09.2021 судом на адресу відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 .

Однак, в даному випадку суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі з огляду на наступне.

За умовами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК) (пункт 2).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа) (пункт 3).

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право власності на майно, на речове право на чуже майно, захист цих прав регулюються цивільним законодавством, і власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК), а особа, якій належить право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна відповідно до положень глави 29 ЦК (стаття 396 ЦК), тому такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб`єкта владних повноважень).

Відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.п.1, 6, 13 ч.1 ст.20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Ознаками господарського спору зокрема є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність,

яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, якою передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право

на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

15 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) сформулювала правовий висновок про те, що для встановлення факту користування фізичною особою земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Так, з договору №17/2/02-21 про надання дозволу на розміщення автомийки від 02.02.2021 вбачається, що його укладено між ТОВ «Маріст-Трейд» (Виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (Замовник), та згідно з умовами даного договору Виконавець надає замовнику за плату право на тимчасове розміщення автомийки самообслуговування, пункту роздрібної торгівлі супутних товарів, на належній Виконавцю на праві власності земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе.

Тобто при пред`явленні позову позивач достовірно знав про ці обставини,

а саме про те, що ОСОБА_1 є ФОП і здійснює самочинне будівництво для ведення підприємницької діяльності. Отже, цільовим призначенням самочинно збудованої будівлі є комерційна діяльність.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 10 серпня 2016 року зареєстрований як фізична особа підприємець, здійснює діяльність у сфері торгівлі, надання послуг перевезення, вантажний автомобільний транспорт та ін. Відомостей про припинення ним підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом немає.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає

з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до пункту 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності.

Відповідно до частини 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи наведене, оскільки спір виник між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем про зобов`язання знести самочинно збудовану будівлю, розташовану за адресою: Запорізьке шосе, земельна ділянка б/н (кадастровий номер 0:04:027:0506) у Центральному районі міста Маріуполя, яка належить ТОВ «Маріст-Трейд» на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 04.10.2011 №4318, він є підвідомчий господарському суду.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий суд, тобто на публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні «Сокуренко і Стригун проти України», «Занд проти Австрії» фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Тобто, порушення правил юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріст-Трейд», про знесення самочинно збудованої будівлі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі протягом 15 днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Томілін