Справа № 645/5776/21
Провадження № 2/645/2447/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Калягіна М.П.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

30.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за договором позики у розмірі 26929,00 грн.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження.

08.10.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якому ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено зокрема, що позивач після подання позову до суду мав бесіду з відповідачем, який повідомив, що борг віддавати не збирається, офіційно не працює, має намір продати все своє майно, щоб не сплачувати борги.

Відповідно положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК Україні заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

За вимогами ст.ст. 12,81 ЦПК України сторона по справі повинна довести ті обставини, на які посилається.

Забезпечення позову це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача ОСОБА_2 спрямовані на відчуження у будь-який спосіб належного йому майна, не надано доказів про існування у боржника будь-якого майна, та не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Така позиція суду кореспондується також з висновками Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року по справі №761/39201/18.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя