Справа №751/4485/21
Провадження №2-о/751/81/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлов В.Г.,

секретаря - Овдій О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 24.02.2006 року, актовий запис № 21.

Заява обґрунтована тим, що заявниця подала заяву № 688/19/20 до Чернігівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Листом від 04.07.2020 року № 688/19/20/22.23 Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відмовив у реєстрації шлюбу на підставі того, що в наданому паспорті громадянина України № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року та в свідоцтві про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 24.02.2006 року, актовий запис № 21, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління є розбіжності, так в паспорті по батькові записано « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про розірвання шлюбу - « ОСОБА_4 ».

Вказані розбіжності перешкоджають для державної реєстрації шлюбу на підставі заяви від 04.07.2020 року № 688/19/20 щодо реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У зв`язку з вказаними розбіжностями в паспорті громадянина України та в свідоцтві про розірвання шлюбу, у заявниці виникли ускладнення при оформленні шлюбу з ОСОБА_2 , оскільки вказані розбіжності у написанні по батькові були виявлені працівниками Чернігівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 ,будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з`явилась. Надіслала до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Узагальнений зміст заперечення зводиться до необхідності заявникові змінити паспорт України на підстав актового запису про народження.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений ч.ч.1,2 ст.315 ЦПК України.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення /див. пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19/.

В ініційованій ОСОБА_1 заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вона фактично просить встановити належність їй свідоцтва про розірвання шлюбу, оскільки її по-батькові у всіх документах значиться як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про розірвання шлюбу зазначено « ОСОБА_4 ».

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч.5 ст.9 цього Закону правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджується Міністерством юстиції України.

Внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 2.13.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонноговідділу державної реєстрації актів цивільного стануголовного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Пунктом 1.15 Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні або анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.Тобто, законом визначений спеціальний, позасудовий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення або анулювання.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що заявник не зверталася до компетентного органу із заявою про внесення змін до актових записів, а лише подала заяву про реєстрацію шлюбу у чому їй було відмовлено через зазначені вище розбіжності.

Як вбачається з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за якими, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Абзацом другим пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Суд звертає увагу на те, що питання внесення виправлень у записи актів цивільного стану слід вирішувати в адміністративному порядку та у випадку виникнення спору у спосіб оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних органів реєстрації актів цивільного стану чи їх посадових осіб, як суб`єктів владних повноважень, в порядку адміністративного судочинства, що відноситься до компетенції адміністративних судів, як адміністративних спорів.

Закриття провадження у справі з тих підстав, що дана категорія справ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідає позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 05 лютого 2020 року справа № 500/1136/16-ц.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриваю провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням вищезазначеного, вказана заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження, провадження в частині вказаних вимог підлягає закриттю.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що порушене нею питання може бути вирішено шляхом звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про внесення змін до актового запису, а у разі відмови, дії останнього можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Керуючись ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадженні у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Володимир Павлов