Справа № 369/5635/17
Провадження №8/369/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2021 представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до своєї заяви представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить: переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 р. по справі №369/5635/17, провадження N96/369/247/18, суддя Пінкевич Н.С. про визнання виконавчого листа №369/5635/17, виданого 27.06.2018р. Києво-Святошинським районним судом Київської обл., таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий лист №369/5635/17, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 27.06.2018р.таким, що не підлягає виконанню повністю. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом №369/5635/17, виданим Києво- Святошинським районним судом Київської області 27.06.2018 р., кошти в сумі 123506,25 грн., в тому числі: стягнути зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти в сумі боргу у розмірі 110204,52 грн. та судового збору 1102,05 грн., стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича (РНОКПП НОМЕР_3 ) кошти в сумі основної винагороди приватного виконавця 11130,65 грн. та витрат виконавчого провадження 1069,03 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, свої вимоги заявник мотивує, тим що, у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 р. ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Нововиявленою обставиною є встановлений Київським апеляційним судом факт того, що заочне рішення, на виконання якого видано виконавчий лист №369/5635/17, не набрало законної сили та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження по цьому виконавчому листу.

Виконавчого листа №369/5635/17 видано 27.06.2018 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2018 р. по справі №369/5635/17 провадження N22/369/544/18, яким задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором виконання робіт в сумі 110204,52 грн. та суми судового збору у розмірі 1102,05 гривень.

Виконавчий лист N2369/5635/17 видано без заяви стягувача та на виконання заочного рішення, яке не набрало законної сили, що не відповідає п.29.31 та п. 29.32 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17.12.2013 N9173 (що діяла на дату видачі виконавчого листа) (далі - Інструкція з діловодства).

Головуючим суддею Усатовим Д.Д. виконавчий лист не підписано, а підписано невідомим суддею. В день видачі виконавчого листа представнику позивача ОСОБА_4 27.06.18р. головуючий суддя ОСОБА_5 був на роботі. Судді УсатовуД.Д. розподілялися судові справи для розгляду автоматизованою системою документообігу суду, що є відкритою інформацією.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. на підставі виконавчого листа №2369/5635/17 04.09.2018р. відкрито виконавче провадження ВП №57138329

19.09.2018 р. ОСОБА_1 подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області скаргу на рішення (постанови) та дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. про визнання його дій неправомірними під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №257138329 (на підставі виконавчого листа №2369/5635/17), скасування прийнятих ним постанов, повернення безпідставно стягнутих грошових прийняття окремої ухвали суду щодо розслідування правоохоронними органами факту підроблення виконавчого листа (справа 369/11705/18).

Київським апеляційним судом (постанова від 02.02.2021р. по справі №369/11705/18) встановлено, що виконавче провадження відкрито щодо виконання судового рішення, яке не набрало законної сили, та скасовано постанову приватного виконавця Лисенка С.О. про відкриття виконавчого провадження ВП57138329 від 04.09.2018р., постанови про накладення арешту на майно боржника від 04.09.2018р. та від 05.09.2018р., про арешт коштів боржника від 18.09.2018 р., про стягнення витрат виконавчого провадження від 18.09.2018 р.

Відтак, суд апеляційної інстанції визнав, що приватний виконавець за наявності інформації про оскарження заочного рішення не мав права виносити постанови (крім постанови про закриття виконавчого провадження), а винесені ним постанови порушують права та свободи ОСОБА_1 .

Крім того, внаслідок вчинених приватним виконавцем виконавчих дій відбулося виконання рішення суду, яке не набрало законної сили, а у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №369/5635/17) (Додаток 3).

А виконавчий лист може бути виданий тільки після набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 р. заочне рішення Києво-Святошинського райсуду Київської обл. від 30.01.2018р. та постанову Київського апеляційного суду від 28.03.2019р. (справа 369/5635/17) скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, Верховним Судом встановлено, що відповідача ( ОСОБА_1 ) не повідомлено належним чином.

В постанові Верховного Суду від 22.07.2020р. по справі 369/5635/17 встановлено, що ОСОБА_1 «не брав участі у суді першої інстанції, оскільки не був повідомлений належним чином про судовий розгляд», що ОСОБА_1 не має відношення до квартири АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчому листі, як місце проживання боржника.

Тобто, відсутня одна з вимог закону щодо прийняття заочного рішення (ч. 1 ст. 280 ЦПК України), а саме, що відповідач повинен бути «належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання».

Отже, заочне рішення від 30.01.2018 р. не могло бути прийнятим.

За таких обставин вважають, що виконавчий лист №369/5635/17 від 27.06.2018р. видано судом помилково на виконання рішення, що не набрало законної сили, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали заяви, суддя прийшов до наступних висновків:

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України, частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, встановлений статтею 16 ЦК України, однак, зважаючи на положення вказаної норми закону, він не є вичерпним.

Частина 2 статті 5 ЦПК України передбачає, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовано законодавцем у Розділі VI ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення постанова, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвали, якими закінчується розгляд справи та судовий наказ (стаття 258 ЦПК України).

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є, зокрема, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду (статті255,257 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення. Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: 1) ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; 2) ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Ухвали суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, ухвали суду про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими скасовано судове рішення і направлено справу на новий розгляд, ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, ухвали суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження не є ухвалами, якими закінчено розгляд справи, тому вони не можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

30.10.2018 року на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними ми обставинами.

Випадки, коли судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, передбачені ст. ст. 255, 257 ЦПК України, зокрема постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду.

Питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 432 ЦПК України врегульоване Розділом VІ ЦПК України, відповідно до якого вирішуються процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, тому ухвала суду, постановлена за результатами розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є ухвалою суду, якою закінчено розгляд справи, тобто не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п.3 ч.2 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Також слід зазначити, що вказана ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 року, не оскаржувалася заявником та набрала законної сили 20.11.2018 року, що підтверджується відміткою в інформаційному листі цивільної справи за №369/5635/17 (провадження №6/369/247/18).

За таких обставин необхідно відмовити представнику заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у прийнятті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 30.10.2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди

Керуючись ст. ст. 260, 423-429 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у прийнятті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2018 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Я. Волчко