Справа №490/437/20Головуючий суду першої інстанції Гуденко О. А.
Провадження №22-ц/812/1466/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В. 22-ц/812/1783/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 , яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,

представника відповідача Управління ДАБК Миколаївської міської ради Іваньковської Ю. В.,

третьої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 , яка подана через її представника ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року, ухвалене о 14 год 00 хв під головуванням судді Гуденко О. А. в приміщенні суду у м.Миколаєві, повний текст якого складено цього ж дня, за позовом ОСОБА_7 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_7 подала до суду вказаний позов, який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У вересні 2018 року по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 розпочав будівництво житлового будинку із порушенням будівельних норм та правил, а саме без врахування необхідності належної інсоляції належної їй квартири, що підтверджено висновками експертів.

Позивач зазначала, що на підставі її звернень було скасовано дозвільні документи на початок будівництва та зупинено дію будівельного паспорту.

Позивач вказувала, що відновлення її прав можливо лише шляхом знесення або перепланування будинку ОСОБА_2 , на чому наголошували експерти у своїх висновках.

Разом з тим, ОСОБА_2 , порушуючи будівельні норми, продовжував будівельні роботи, нехтуючи її правами, а згодом отримав новий будівельний паспорт, ввів будинок в експлуатацію та зареєстрував право власності на нього.

Посилаючись на те, що будинок ОСОБА_2 побудований з порушенням будівельних норм, позивач просила визнати протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та скасувати (анулювати) повідомлення про початок будівельних робіт від 20 вересня 2019 року № МК 44, видане Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Миколаївській області ОСОБА_2 на об`єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 »; визнати протиправними дії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та скасувати (анулювати) декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 21 листопада 2019 року №12, видану Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради ОСОБА_2 на об`єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 »; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора речових прав на нерухоме майно індексний номер 49966076 від 02 грудня 2019 року та зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради внести відповідні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 07 червня 2021 року про виправлення описки, позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Скасовано (анулювано) повідомлення про початок будівельних робіт від 20 вересня 2019 року № МК 44, видане Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Миколаївській області ОСОБА_2 на об`єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 ».

Скасовано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 21 листопада 2019 року №12, видану Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради ОСОБА_2 на об`єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 ».

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Черкановського С. І., індексний номер 49966076 від 02 грудня 2019 року.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто судовий збір у розмірі 1681,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.

З Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_7 стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Рішення мотивоване тим, що досліджені докази свідчать про порушення вказаними судом відповідачами прав позивача, оскільки спірний будинок побудований з порушенням будівельних норм і правил, що впливає на права позивача на безпечне проживання.

З рішенням суду не погодилися відповідачі ОСОБА_2 та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, а також ОСОБА_4 дружина ОСОБА_2 , яка не брала участі у розгляді справи. Вони посилалися на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а також неправильно оцінив досліджені докази, а тому просили рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказував, що судом неправильно оцінено наявні в матеріалах справах докази та розтлумачено норми права, які регулюють містобудівну діяльність.

ОСОБА_4 у своїй скарзі зазначала, що суд, ухвалюючи спірне рішення, не врахував права третіх осіб щодо вищезазначеного житлового будинку, а саме її та малолітніх дітей.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради наголошувало на тому, що діяло в межах чинного законодавства, а тому зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають нормам будівельного законодавства.

Позивач через свого представника подала відзиви на апеляційні скарги, у яких наголошувала на тому, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.02.2017 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбав земельну ділянку площею 0,0468 га по АДРЕСА_2 , яка має кадастровий номер :09:047:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.89-90).

27 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорту (внесення змін до будівельного паспорту) по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.83).

09 вересня 2019 року ОСОБА_2 видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 15-1725), в якому передбачені такі містобудівні та планувальні вимоги та обмеження: допустима висота будівлі 8,5 м; відстані від об`єкта, який проєктується, до червоних ліній та ліній регулювання забудови 32,5 м; мінімально допустимі відстані від об`єкта, який проєктується, до меж земельної ділянки 1 м; мінімально допустимі відстані від об`єкта, який проєктується, до існуючих будинків та споруд згідно з ДБН Б2.2-12:2018 (ДБН 360-92**) не менше 6.4 м; тип огорожі згідно з ДБН Б2.2-12:2018 (ДБН 360-92**) бетонна, кам`яна, цегляна, металева, сітка рабиця, дерев`яна, профнастил, кована; інші вимоги та обмеження використання земельної ділянки (т.1 а.с.80-81).

11 вересня 2019 року ОСОБА_2 підписав зобов`язання замовника, де серед іншого, зобов`язався здійснювати забудову і благоустрій земельної ділянки відповідно до будівельного паспорта та проектної документації (у разі наявності) з додержанням законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил; у разі виникнення в процесі будівництва необхідності внесення змін до будівельного паспорта звернутися із заявою до спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури, який видав будівельний паспорт. Також ОСОБА_2 був попереджений, що несе персональну відповідальність відповідно до законодавства за порушення вимог будівельного паспорта (т.1 а.с.82).

01 жовтня 2019 року заступник начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області з листом, у якому зазначив, що Управлінням було здійснено реєстрацію Повідомлення про початок виконання будівельних робіт по АДРЕСА_2 від 20.09.2019 №МК 44. За результатами розгляду даних будівельного паспорту №15-1725 від 09.09.2019 було встановлено, що Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради були допущені помилки в його оформлені, а саме на схемі забудови земельної ділянки відсутня прив`язка проєктуємого житлового будинку до існуючих будівель та споруд, які розташовані на суміжних ділянках, а також розміщення житлового будинку, що проєктується виконано без урахування інсоляції і освітленості приміщень існуючих будинків відповідно до норм та протипожежних вимог (п.6.1.20 ДБН Б2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»), чим порушено п.2.3 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 05.07.2011 №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 №66) (т.1 а.с.154).

ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2003.

Вказана квартира двокімнатна загальною площею 46,90 кв.м, житловою площею 30,30 кв.м. Одна з кімнат має площу 19,4 кв.м, а друга кімната 10,9 кв.м (т.1 а.с.21-22).

Згідно з розрахунком інсоляції квартири, здійсненим у 2019 р. ТОВ «Н.проект-Тайм», одна з кімнат квартири, яка виходить на південний схід, має недостатню інсоляцію у зв`язку з будівництвом поруч з будинком, де розташована квартира, двоповерхового житлового будинку (т.1 а.с.35, т.2 а.с.69-71).

З висновку ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» від 11.03.2021 вбачається, що в цілому у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 нормативна тривалість інсоляції забезпечена з урахуванням двоповерхового житлового будинку, який будується на суміжній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 .

У описово-мотивувальній частині висновку спеціалісти зазначили, що не мали доступу до квартири, але використовували вихідні дані надані замовником ОСОБА_2 та обміри з боку фасадів. За результатами візуально-інструментального обстеження ними встановлено, що віконний проріз житлової кімнати № НОМЕР_1 орієнтований на двоповерховий житловий будинок по АДРЕСА_2 . Без урахування затінюючого впливу двоповерхового індивідуального житлового будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_2 , у розрахунковій точці №2 віконного прорізу житлової кімнати №5 квартири АДРЕСА_1 нормативна тривалість інсоляції забезпечена; з урахуванням затінюючого впливу двоповерхового індивідуального житлового будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_2 , у розрахунковій точці №2 віконного прорізу житлової кімнати №5 квартири АДРЕСА_1 нормативна тривалість інсоляції не забезпечена (т.2 а.с.10-41).

З висновку будівельно-технічної експертизи №115-106 від 21 серпня 2019 року та висновку додаткової експертизи №115-106/1 від 10 жовтня 2019 року випливає, що судовими експертами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що у будівництві двоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 було допущено порушення державних будівельних норм України, а саме п. 3.25, 3.37 ДБН 360-92** «Планування та забудова міських і сільських поселень»; п. 14.9.2, 15.2 ДБН Б2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»; п. 3.1, 3.4, 3.10 ДБН В2.2-15:2005 «Житлові будинки. Загальні положення»; п.4.6, 4.8 ДержСанПіН 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів». Відстань між стінами квартири АДРЕСА_1 та двоповерховим житловим будинком по АДРЕСА_2 становить 2,5 метри, хоча мінімальна відстань має бути не менше ніж 6,0 метрів. Усунення існуючих порушень без знесення або перепланування житлового будинку по АДРЕСА_2 неможливо.

Вказані експертом державні будівельні норми передбачають таке.

Пункт 3.25 ДБН 360-92: протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкос тей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1 відстань не менше 6 метрів).

Розташування і орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до "Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой застройки" та СНІП II-4-79 "Естественное и искусственное освещение" як в будинках, що будуються, так і в сусідніх житлових і громадських будинках.

Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Пункт 3.37 ДБН 360-92: відстані між житловими, громадськими, житловими і громадськими будинками слід приймати відповідно до поверхні будинку, що затіняє, і не менше величин, наведених у таблиці 3.3. (величина розриву 15, 20 метрів).

Пункт 14.9.2 ДБН Б.2.2-12:2018: розміщення та орієнтація житлових будинків повинні забезпечувати щоденну тривалість інсоляції відповідно до ДСП 173 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» та ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 Настанова з розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення.

Пункт 15.2 ДБН Б.2.2-12:2018: протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками промислових підприємств, гаражами слід приймати за табл.15.2 (чисельник). Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами на суміжних ділянках приймається згідно табл. 6.8, але не менше протипожежних вимог даних норм (не менше 6 метрів).

Пункт 3.1 ДБН В2.2-15:2005 «Житлові будинки. Загальні положення»: виконання санітарно-гігієнічних вимог при проектуванні житла здійснюється відповідно до умов фізико-географічного районування території України і включає у себе вимоги до інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових будинків, захисту їх від шуму, вібрації, електромагнітного і радіоактивного випромінювання згідно з СанПиН 2605, ДСП 201, ДСН 3.3.6.042, СанПиН 3077, ДСН 3.3.6.037, СН 4948, СанПиН 1304, СанПиН 2152, ДержСанПіН 3.3.2-007, ДержСанПіН 239, СанПиН 42-121-4719, СанПиН 42-123-5777, СанПиН 5781.

Пункт 3.4 ДБН В2.2-15:2005 «Житлові будинки. Загальні положення»: природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, неканалізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків, сходові клітки і загальні коридори у житлових будинках коридорного типу, а також приміщення громадського призначення в гуртожитках житлових будинках для осіб похилого віку і сімей з інвалідами.

Пункт 3.10 ДБН В2.2-15:2005 «Житлові будинки. Загальні положення»: при розміщенні нового будівництва в існуючій забудові або реконструкції будинків слід забезпечити дотримання вимог чинних нормативних документів щодо інсоляції, природного освітлення і захисту від шуму для навколишніх будинків. Ця умова є обов`язковою і в разі зміни габаритів існуючого будинку.

Пункт 4.6 ДержСанПіН 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів»: розташування та орієнтація житлових та громадських будівель висотою 5 і більше поверхів повинні здійснюватися з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції відповідно до вимог санітарного законодавства та ДБН В.2.5-28-2006 "Природне і штучне освітлення".

В Україні тривалість інсоляції повинна становити для житлових приміщень та прирівнених до них будівель та дворових територій не менше 2,5 годин на день на період з 22 березня до 22 вересня.

Нормативна тривалість інсоляції повинна бути забезпечена: у

житлових квартирах не менше однієї житлової кімнати в одно-,

дво-, трикімнатній квартирі і не менше двох житлових кімнат в чотирикімнатній квартирі, в спальнях гуртожитків і готелів (не менше 60% кімнат).

Пункт 4.8 ДержСанПіН 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів»: контроль за інсоляцією необхідно проводити при відводі ділянки під забудову і на подальших етапах проектування (проект детального планування житлового району, проект забудови житлового кварталу), а також при вирішенні всіх питань реконструкції та ущільнення забудови, в тому числі прибудови, надбудови, капітального ремонту і т.ін.

Згідно з ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.9, 2.10, 2.13, 2.16 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 №66), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №902/19640, будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

проект будівництва (за наявності);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

У разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових або реконструкція існуючих об`єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни.

Внесення змін до будівельного паспорта здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку та на умовах, визначених для його отримання, протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на внесення змін до будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

примірник будівельного паспорта замовника;

ескізні наміри змін (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади та плани поверхів нових об`єктів із зазначенням габаритних розмірів тощо);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

До складу будівельного паспорта входять:

пакет документів, наданий замовником відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього розділу;

схема забудови земельної ділянки, наведена у додатку 3 до цього Порядку;

пам`ятка замовнику індивідуального будівництва.

У схемі забудови земельної ділянки визначається місце розташування запланованих об`єктів будівництва, червоні лінії, лінії регулювання забудови, під`їзди до будівель і споруд, відстань від об`єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об`єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).

Будівельний паспорт складається у двох примірниках. Перший примірник надається замовнику, другий примірник постійно зберігається в архіві уповноваженого органу містобудування та архітектури, який видав будівельний паспорт.

Після направлення замовником відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідних органів Держархбудінспекції будівельний паспорт є підставою для виконання будівельних робіт.

Згідно з вимогами статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (станом на час виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Пунктами 3, 15-20, 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 (станом на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання декларації через електронний кабінет перевірка повноти даних, зазначених у декларації, здійснюється автоматично за допомогою програмних засобів ведення реєстру під час її заповнення замовником. Реєстрація декларації шляхом внесення до реєстру даних, зазначених у декларації, здійснюється автоматично у день її надходження.

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово в паперовій або електронній формі через електронний кабінет повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Держархбудінспекція не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про скасування реєстрації декларації вносить до реєстру відповідний запис.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Про скасування реєстрації декларації замовнику письмово в паперовій або електронній формі через електронний кабінет повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими пунктом 17 цього розділу.

Реєстрація декларації або видача сертифіката здійснюється шляхом внесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та "Про адміністративні послуги ".

Замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Частиною другою статті 5 та частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Частина третя статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час ухвалення рішення судом першої інстанції) передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 386 ЦК України визначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 393 ЦК України регламентує, що правовий акт органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Норми статті 21 ЦК України встановлюють, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки із досліджених судом доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 здійснив будівництво спірного житлового будинку з порушенням державних будівельних норм та з відхиленням від показників, визначених у будівельному паспорті, то висновок районного суду про наявність підстав для скасування повідомлення про початок будівельних робіт від 20.09.2019, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 21.11.2019 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2019 є правильним.

Будівництво вказаного будинку з порушенням державних будівельних норм порушує права позивача на безпечне володіння та користування її майном.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.08.2021 у справі №127/11110/19.

Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про те, що оскаржувані правові акти були отримані на підставі чинних документів на земельну ділянку та будівельного паспорту, з дотриманням процедури, колегія суддів не вважає переконливими, оскільки є неспростованим факт, що будівництво спірного будинку здійснено з порушенням будівельних норм, про що відповідачу ОСОБА_2 достеменно відомо.

Наявність погодження контролюючих органів у сфері будівництва факту можливості експлуатації спірного будинку не свідчить про те, що його експлуатація можлива, якщо наявні дані, що його будівництво здійснено з порушенням будівельних норм.

У такому випадку захист порушеного права особи здійснюється у судовому порядку.

Способи захисту порушеного права позивача судом першої інстанції застосовані правильно.

Посилання відповідача ОСОБА_2 та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у апеляційних скаргах на те, що обрані позивачем способи захисту про скасування повідомлення про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, є помилковими, оскільки ці документи втрачають свою дію після реєстрації права власності на збудований об`єкт, які були обґрунтовані у тому числі практикою Верховного Суду за 2018-2019 роки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються висновками Верховного Суду, викладеними у вищевикладеній постанові Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №127/11110/19.

Крім того, усі три правові акти, скасовані судом першої інстанції, є взаємопов`язаними та разом становлять ланцюжок, який призводить до виникнення у особи права власності на житловий об`єкт при його забудові з дотриманням вимог законодавства.

Оскільки ОСОБА_2 проігнорував вимоги державних будівельних норм, в тому числі прямо зазначених у наданому йому будівельному паспорті, скасування зазначених у оскаржуваному рішенні актів є таким, що відповідає вимогам законодавства. Замовник будівництва несе персональну відповідальність відповідно до законодавства за порушення вимог будівельного паспорта. ОСОБА_2 особисто 11 вересня 2019 року ознайомився і підписався під цим постулатом у зобов`язаннях замовника.

Твердження апелянта ОСОБА_4 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 , у апеляційній скарзі на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права та права їх з ОСОБА_2 двох малолітніх дітей, оскільки їх фактично позбавлено права на житло, колегія суддів відхиляє.

Судом констатовано, що спірний будинок побудовано з порушенням будівельних норм, а отже, і проживання у ньому є небезпечним. Таким чином, оскаржуване рішення навпаки захищає права ОСОБА_4 та дітей на безпечне проживання.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Враховуючи, що Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради було відстрочено сплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції до ухвалення рішення у справі, апеляційна скарга цього Управління залишена без задоволення, то вказане Управління має сплатити на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1261,20 грн, виходячи з того, що судом першої інстанції щодо цього Управління задоволена одна позовна вимога немайнового характеру.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 на підставі платіжного доручення № від 29 червня 2021 року помилково сплатив судовий збір у сумі 3783,60 грн за подання ОСОБА_4 апеляційної скарги, він підлягає поверненню ОСОБА_2 . Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , які подані через їх представників ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року без змін.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1261,20 грн.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області повернути ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3783,60 грн, сплачений ним на підставі платіжного доручення № від 29 червня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.