ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4563/19 Номер провадження 22-ц/814/812/21Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника позивача - адвоката Римаря А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року, постановлену суддею Стрюк Л.І.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

13.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі ТОВ «АВТО ПРОСТО») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою №333561 у розмірі 42 878,86 грн.

В обґрунтування підстав позову посилається на те, що 07.12.2010 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 , з метою придбання автомобіля, укладена угода №333561 (з додатками №№1,2), забезпечена порукою згідно договору від 10.10.2011, укладеного із ОСОБА_1 . За умовами угоди ОСОБА_2 зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля та наданих йому послуг шляхом оплати 120 щомісячних повних внесків. З підстав неналежного виконання відповідачами зобов`язання виникла заборгованість, заявлена ТОВ «АВТО ПРОСТО» до стягнення згідно вимог позову.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_2 про стягнення боргу - закрито згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року позов ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - залишено без розгляду згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Роз`яснено позивачу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України він має право на повторне звернення до суду в загальному порядку після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Стягнуто із ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.

Ухвала районного суду в частині розподілу судових витрат вмотивована тим, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу є документально підтверджені та підлягають стягненню у повному обсязі.

Із ухвалою районного суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат у розмірі 4 500,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким покласти їх на відповідача.

Вважає, що районний суд безпідставно, за відсутності клопотання відповідача про компенсацію правничих витрат, застосував ч.5 ст.142 ЦПК України, не навівши фактів зловживання позивачем своїми процесуальними правами та в чому вони проявилися (ст.44 ЦПК України).

Доводить, що у даній справі спір виник унаслідок неправильних дій відповідача ОСОБА_1 , яка в порушення зобов`язання, встановленого ст.1281 ЦК України, не повідомила ТОВ «АВТО ПРОСТО», як кредитора спадкодавця, про відкриття спадщини.

Зазначає, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про борги померлого батька ОСОБА_2 , оскільки відповідно до договору поруки від 10.10.2011 вона виступала його поручителем за угодою №333561 від 07.12.2010, а набутий на підставі указаної угоди автомобіль перебуває в заставі товариства.

Із наведених підстав вважає дії позивача обґрунтованими та такими, що відповідали тим обставинам, які були відомі позивачу на день пред`явлення позову. При цьому позивач добросовісно користувався наданими йому процесуальними правами, про що, зокрема, свідчить клопотання від 24.09.2020 про залишення позову без розгляду.

17.03.2021 до апеляційного суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Розгляд справи просить провести без її участі.

Доводить, що підставами залишення позову без розгляду стали необґрунтовані дії позивача, зумовлені втратою інтересу до поданого ним позову, що призвело до затягування розгляду справи, яка тривалий час не могла бути вирішена по суті.

Зазначає, що про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу вказала у відзиві на позов. Тоді як заява позивача про залишення позову без розгляду від 23.11.2020 подана ним з порушенням вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, а тому в її задоволенні районний суд правомірно відмовив.

У суді апеляційної інстанції адвокат Римарь А.В., який діє в інтересах позивача, доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, у відзиві на апеляційну скаргу просила розглядати справу без її участі.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у серпні 2019 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося в Київський районний суд м.Полтави із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за угодою №333561 у розмірі 42 878,86 грн./а.с.2-6 т.1/

26.06.2020 між Адвокатським бюро «Юлії Дубинки» та ОСОБА_1 укладений договір про надання правничої допомоги. Згідно з п.2.2 договору сторони домовились та визначили, що розмір та оплата послуг здійснюється у фіксованому розмірі та становить 4 500,00 грн./а.с.187 т.1/ ОСОБА_1 сплачений гонорар адвокату за надання правничої допомоги у розмірі 4 500,00 грн., що підтверджується актом прийому-здачі виконаних робіт по договору від 26.06.2020 про надання правничої допомоги від 04.08.2020; квитанцією від 03.08.2020 про оплату послуг згідно п.п.2.2 договору про надання правової допомоги від 26.06.2020 у розмірі 2 500,00 грн. та квитанцією від 03.07.2020 про оплату послуг згідно п.п.2.2 договору про надання правової допомоги від 26.06.2020 у розмірі 2 000,00 грн./а.с.191,192,193 т.1/.

05.08.2020 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого вона просить: 1) закрити провадження у справі №552/453/19 в частині заявлених позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_2 про стягнення боргу на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України; 2) поновити ОСОБА_1 строк для подання відзиву на позовну заяву ТОВ «АВТО ПРОСТО» у цій справі; 3) відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу; 4) стягнути із ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4500,00 грн. у вигляді витрат на професійну правничу допомогу./а.с.142-150 т.1/

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.09.2020 провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України./а.с.206-207 т.1/

Ухвалою суду від 23.12.2020 у задоволенні клопотання представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» про залишення позову без розгляду відмовлено з підстав недотримання вимог п.5 ч.1ст.257 ЦПК України./а.с.236 т.1/

Залишаючи позов без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК Українита стягуючи із ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн., районний суд виходив із обґрунтованості та доведеності їх матеріалами справи.

Однак колегія суддів не погоджується із таким висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч.6 ст.142 ЦПК України).

Згідно із ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом із тим, необхідною умовою для застосування ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем (заявником) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Ухвала суду першої інстанції в частині вирішення питання стягнення правничих витрат не відповідає наведеним нормам процесуального закону, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено та не зазначено в оскаржуваній ухвалі, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив завідомо безпідставний позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету та чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Апеляційним судом установлено, що 13.08.2019 ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося в Київський районний суд м.Полтави із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, забезпеченим порукою./а.с.2-6 т.1/

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 16.10.2019 позовну заяву ТОВ «АВТО ПРОСТО» визнано неподаною та повернуто позивач./а.с.2-6,49 т.1/

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.01.2020, за апеляційною скаргою ТОВ «АВТО ПРОСТО», скасовано ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 16.10.2019 та повернуто справу до суду першої інстанції для продовження розгляду./а.с.74-78 т.1/

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 23.01.2020 матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу передано на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю./а.с.82-83 т.1/

Ухвалою Полтавського районного суду від 26.02.2020 відкрито провадження у вказаній справі./а.с.87 т.1/ Після чого, 14.05.2020, 06.04.2020, 30.06.2020, 16.10.2020 розгляд справи не відбувся з підстав неявки сторін, про що судом складено довідки./а.с.106,107,124,220 т.1/; 14.05.2020 та 07.08.2020 - розгляд справи відкладено у зв`язку із відпусткою судді та її перебуванням на лікарняному./а.с.111,137 т.1/

05.08.2020 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні заявлених до неї вимог та стягнути із позивача на її користь судові витрати в розмірі 4 500,00 грн. у вигляді витрат на професій правничу допомогу. Також просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. До відзиву на позов відповідачем надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_1 , актовий запис №15./а.с.142-157 т.1/

Ухвалою суду від 09.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» про витребування документів щодо спадкоємців померлого ОСОБА_2 та закрито провадження у справі в частині заявлених до нього вимог./а.с.206-207 т.1/

29.09.2020 ТОВ «АВТО ПРОСТО» подано заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог до ОСОБА_1 на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, копія якої повторно подана до суду 23.11.2020./а.с.215,220 т.1/

Ухвалою суду від 23.12.2020 у задоволенні клопотання представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» про залишення позову без розгляду - відмовлено. Ухвала суду вмотивована тим, що заявлене клопотання надійшло після початку судового розгляду./а.с.236 т.1/

Наведені фактичні обставини не містять обґрунтованих підтверджень протиправної поведінки позивача, як підстави компенсації понесених відповідачем правничих витрат. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

По-перше, звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Тоді як тривалість судового провадження зумовлена не протиправною поведінкою позивача, а тривалим, понад чотири місяці, вирішенням питання відкриття провадження, та неявкою сторін, які не були належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що призначалися на 31.03.2020, 06.04.2020, 14.05.2020, 30.06.2020. При цьому колегія суддів приймає до уваги, що представництво інтересів позивача здійснювалося в режимі відеоконференції з Голосіївським районним судом м.Києва і матеріали справи не містять доказів, що представника позивача повідомляла про їх проведення та, що він не прибув до суду для представництва інтересів ТОВ «АВТО ПРОСТО». Натомість у справі наявні заяви відповідачки та її представника від 26.06.2020 про відкладення розгляду справи до закінчення дії карантинних обмежень/а.с.114,115 т.1/, заява представника відповідача від 13.10.2020 про відкладення розгляду справи за станом здоров`я/а.с.219 т.1/, заява представника відповідача від 17.11.2020 про відкладення через зайнятість в іншому судовому процесі./а.с.225 т.1/

По-друге, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані суду співвідповідачкою ОСОБА_1 05.08.2020 разом із відзивом на позов. Доказів, що відповідачка, будучи його поручителем, повідомляла ТОВ «АВТО ПРОСТО», як кредитора спадкодавця, про відкриття спадщини, матеріали справи не містять. Тоді як висновки районного суду про втрату позивачем інтересу до заявленого позову не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Визначена законом, а саме, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, підстава для залишення позову без розгляду, ТОВ «АВТО ПРОСТО» дотримана, відповідне клопотання заявлене позивачем 29.09.2020, тобто в межах процесуального строку, оскільки як убачається із протоколу судового засідання від 09.09.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 16.10.2020 для подачі відповіді на відзив./а.с.203-205 т1/

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц та від 03.07.2019 у справі №543/408/17, згідно якої саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Таким чином, під час провадження справи позивач через свого представника в режимі відеоконференції, вів активний захист своїх прав та законних інтересів, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності процесу, заявляв клопотання по справі, тобто характер дій свідчив про реалізацію ним передбаченого Конституцією України права на судовий захист.

Належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано свідчили про штучність заявленого спору та зловживання позивачем процесуальними правами, відповідачем не наведено, тоді як викладені у відзиві на позов підстави стягнення правничих витрат не обґрунтовані положеннями ч.5 ст.142 ЦПК України, а містять загальний характер розподілу судових витрат згідно ст.141 цього Кодексу

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ТОВ «АВТО ПРОСТО» підлягає задоволенню, а ухвала Полтавського районного суду від 25.01.2021 в частині стягнення правничих витрат - скасуванню із постановленням нового рішення про відмову в їх стягненні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО», на користь останнього із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за апеляційну скаргу в розмірі 2 270,00./а.с.5 т.2/

Керуючись ст. ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.381-384, ст.389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» - задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року в частині стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» 2 270,00 грн. витрат по оплаті судового збору за апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.03.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська