Справа № 663/2925/21
Провадження № 2-з/663/56/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній власності та поділ майна подружжя.

Одночасно з позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що у період шлюбу з відповідачем було придбано автомобілі Volkswagen LT-35, 2006 року випуску, та Nissan Qashqаi, 2019 року випуску, які було зареєстрована на відповідача. Після припинення шлюбних відносин, залишаючи сім`ю, відповідач забрав з собою ці автомобілі. Після звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало відомо, що відповідач продав обидва автомобілі. Звертає увагу, що відповідач відчужив автомобілі без її згоди як іншого з подружжя, тому з відповідача на її користь підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобілів, виходячи з їх дійсної вартості на час розгляду справи. За відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1297 площею 0,12 га. Посилаючись на положення статей 150, 151 ЦПК України, з метою створення гарантій для належного виконання судового рішення та недопущення виникнення умов, за яких рішення суду неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1297 площею 0,12 га, що на праві власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до положень частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2007.

З повідомлення Територіального сервісного центру МВС №6544 вбачається, що за ОСОБА_2 18.09.2012 було зареєстровано Volkswagen LT-35, 2006 року випуску, чорного кольору, який 08.05.2021 було перереєстровано за договором купівлі-продажу на іншого власника, а також Nissan Qashqаi, 2019 року випуску, синього кольору, було зареєстровано 05.11.2019, який у подальшому 25.06.2021 було перереєстровано за договором купівлі-продажу на іншого власника.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер :01:00:1297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у п.43 Рішення у справі «Шмалько проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б

незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Тобто, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи викладене, а також те, що між сторонами виник спір, предметом якого є стягнення грошової компенсації на користь позивачки, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивачки, за захистом яких вона звернулася.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1297 площею 0,12 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247, що на праві власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К. М. Шульга