Справа № 309/1108/19
Провадження № 2/309/467/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Бринзей Н.М.

представника позивача: Потьомкіної О.М.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просить здійснити реальний розподіл недобудованого житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , який знаходиться у спільній частковій власності в рівних долях між нею та ОСОБА_1 . Одночасно просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 для обслуговування 1/2 частини житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вони з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час вже повнолітній, однак є інвалідом з дитинства і йому присвоєно ІІ - групу інвалідності довічно. Рішенням Хустського районного суду шлюб між ними розірвано, внаслідок чого позивачка змінила прізвище з ОСОБА_4 на дошлюбне ОСОБА_5 . За час шлюбу ними збудовано житловий будинок, який був зареєстрований за відповідачем і рівень його готовності становив 82%. Після припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем було досягнуто всіх суттєвих питань щодо розподілу майна і 25.01.2006 року ОСОБА_1 подарував позивачці 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.08.2006 року, за позивачкою зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Оскільки виникла необхідність у реальному розподілі будинку, а домовитись у позасудовому порядку з даного приводу не виявилось можливим, позивачка звернулась до Хустського ДПТІ для виготовлення технічного паспорту та надання висновку, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 17.08.2018 року, спірний будинок 82% готовності, має три поверхи (загальна площа будинку 224,6 кв.м.) може бути поділений в натурі на дві частини, з подальшою реєстрацією під новими поштовими адресами. Даним висновком надано варіанти розподілу. Просила суд визнати за нею варіант №2 з врахуванням тієї обставини, що з нею постійно проживає дитина інвалід, який потребує особливого догляду в тому числі щодо пересування по будинку. Одночасно просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 для обслуговування 1/2 частини житлового будинку.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Потьомкіна О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в заяві підстав. До матеріалів справи долучила письмові дебати, в яких просила виділити позивачці як окремий об`єкт нерухомості приміщення 2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 113,1кв.м. Ці приміщення розташовані на першому поверсі спірного будинку. Такий варіант просить виділити позивачу тому, що їх з відповідачем син ОСОБА_3 , який є інвалідом з дитинства постійно проживає зі своєю матір`ю. Після перенесених в дитинстві операцій, за станом здоров`я і постійними хворобами він має сильну втому. Піднімання та спускання по сходам складає для нього значні труднощі. Позивачка з сином не мають іншого місця проживання, хоча позивачка і має у власності 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку, однак проживати в ньому з сином не може, оскільки відповідач не дає їй такої можливості. Позивачка з сином вимушені проживати в будинку своєї сестри, що складає для неї і для їх сина труднощі, оскільки облаштувати для інваліда приміщення з відповідними зручностями в чужому будинку не може. Наголосила на тому, що під час судового засідання відповідач зазначив, що він в спірному будинку не проживає, проживає в будинку своєї дружини. В будинку з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не проживав, будинок не добудував і ремонтні роботи в ньому не проводив.

Відповідач з 2006 р. не проживає в спірному будинку нічого не зробив для того щоб ввести будинок в експлуатацію, що вказує на те, що цей будинок для проживання в ньому відповідача не є необхідним, однак в силу незрозумілих обставин він ні сам не добудовує будинок і не дає можливості це зробити позивачці. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні погоджуючись з необхідністю реального розподілу будинку, не погодився з варіантами його розподілу. У відзиві на позов зазначає, що у позивачки відсутнє право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки відсутня його державна реєстрація, відтак і відсутній предмет позову. Вважає, що у разі виділу в натурі 1/2 частки незавершеного будівництвом будинку та присвоєння поштової адреси, стане неможливим введення в експлуатацію будинку. Не погоджується з варіантами розподілу, запропонованим позивачкою, оскільки другий поверх будинку не придатний до проживання. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, та заслухавши думку представника позивача та відповідача, суд приходить до наступних висновків.

В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 21.02.2006 року за а/з№ 21.(а.с.9).

За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), який є інвалідом дитинства та згідно медичного висновку, має сильну втому, повинен багато відпочивати.

Згідно договору дарування укладеного між сторонами 25.01.2006 року, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 23.08.2006 року, за позивачкою зареєстровано право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013-00374 від 10.01.1995 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , для обслуговування спірного житлового будинку передано за рішенням Рокосівської сільської ради Хустського району 0,10 га.

Таким чином, встановлено, що недобудований житловий будинок, який розташований АДРЕСА_1 , належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному.

Однак, між сторонами існує спір з приводу користування вказаним житловим будинком та земельною ділянкою. Добровільно сторони не домовились про порядок поділу спільного майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, в постанові від 01.07.2019 року у справі № 404/10673/14-ц висловив позицію, що системний аналіз положень статей 183,358,364,379,380,382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина жилий будинок» судам роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

До матеріалів справи позивачкою надано технічний паспорт №452, висновок про вартість майна та висновок ДПТІ від 17.08.208 року №-2891, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, який розташований АДРЕСА_1 . Клопотань щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи сторонами не заявлялось.

Згідно висновку про вартість майна, вартість незавершеного будівництвом будинку розташованого в АДРЕСА_1 становить 870 077 грн.

Згідно висновку, щодо технічних можливостей, будинок АДРЕСА_1 , 82% готовності, має три поверхи (загальна площа будинку 224,6 кв.м. Фактичне користування: І поверх завершений, ІІ поверх та цокольні приміщення знаходяться в незавершеному стані. Житловий будинок може бути поділений в натурі на дві частини.

Склад новоутворених об`єктів : варіант 1 приміщення 1,10,11,12,13,14,15 загальною площею 111,5 кв. м. та приміщення горища. Варіант 2 - приміщення 2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 113,1 кв.м. Вхід до будинку, може бути влаштований через приміщення №8 або №9.

Позивачка наполягає, на виділенні їй в натурі варіанту №2, через те, що з нею постійно проживає син сторін, який є інвалідом 2-ї групи, потребує особливого догляду. Крім того, позивачка будучи власником 1/2 частини недобудованого житлового будинку, повинна проживати у своєї сестри оскільки даний спір не вирішено, а іншого житла вона та дитина-інвалід не мають. Дані обставини відповідачем не спростовано в ході судового розгляду. Суд не бере до уваги твердження відповідача зазначені у відзиві на позов, про відсутність у позивачки права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку, у зв`язку з відсутністю його реєстрації, а відтак і відсутністю предмету спору, виходячи з наступного. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка ствердила, що являється власником 1/2 частини недобудованого житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджено дослідженими в ході судового розгляду договором дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та не заперечувався відповідачем. Тобто предметом розгляду даної справи є реальний розподіл недобудованого будинку. Оскільки на момент звернення з позовом до суду була наявна державна реєстрація об`єкта, що є предметом розподілу, твердження відповідача про відсутність предмета спору є не доведеним. Крім того, відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі №6-47цс16, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Правовий аналіз статей 60,63,69 СК України та статей 328,331,368,372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Судом встановлено, що сторони володіють незавершеним будівництвом будинком по 1/2 частині. Згідно висновку щодо технічного стану можливості поділу даного будинку, він може бути поділений в натурі на дві частини, перший поверх завершений повністю, другий третій знаходяться у незавершеному стані.

На сьогоднішній день, позивачка з сином інвалідом не мають іншого місця проживання. Хоч позивачка і має у власності 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку, однак проживати в ньому не може, оскільки відповідач не дає їй такої можливості. Позивачка з сином вимушені проживати в будинку своєї сестри, що складає для неї і для їх сина труднощі, оскільки облаштувати для інваліда приміщення з відповідними зручностями в чужому будинку не може.

Враховуючи наведене, а також принципи розумності та справедливості, суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги та виділити у власність позивачці ОСОБА_2 , згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 2. Варіант 2- приміщення 2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 113,1 кв.м. Вхід до будинку, може бути влаштований через приміщення №8 або №9. Виділити у власність ОСОБА_1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1 по варіанту №1. За варіантом №1 приміщення 1,10,11,12,13,14,15 загальною площею 111,5 кв. м. та приміщення горища.

Відповідно до вимог статті 377 ЦК України, право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній переходить до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з вимогами ч.ч.1,4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, з урахуванням визначеного судом варіанту розподілу житлового будинку та земельної ділянки, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4350 грн.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,247,263-265,280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Розділити житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , який знаходиться у спільній власності в рівних долях позивачки ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 в такий спосіб:

- виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку АДРЕСА_1 , відповідно до належної їй 1/2 частки житлового будинку, як окремий об`єкт нерухомості приміщення під № 2,3,4,5,6,7,8,9 загальною площею 113,1 кв.м. , з влаштуванням індивідуального входу до вказаних приміщень через приміщення №8 або №9, згідно наданого до матеріалів справи висновку Хустського ДПТІ №2891 від 17.08.2018 року;

- виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у будинку АДРЕСА_1 , відповідно до належної йому 1/2 частки житлового будинку, як окремий об`єкт нерухомості приміщення під №1,10,11,12,13,14,15 загальною площею 111,5кв. м. та приміщення горища, згідно наданого до матеріалів справи висновку Хустського ДПТІ №2891 від 17.08.2018 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування 1/2 частини будинку в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 4350 гривень судового збору, за 1/2 частину з виділеного йому при розподілі майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.