РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Матляк Т.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 39994,51 грн. та судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до багатоквартирного будинку, що по АДРЕСА_1 , квартиронаймачем якого є ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Вказує, що відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за ним станом на 01 травня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 39994,51 грн.

09 липня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за недоведеністю вимог. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу щодо вартості наданих послуг з теплопостачання. Крім цього, позивач не зазначає з якого часу і на якій підставі особовий рахунок обліковується за ним. Інформація, що міститься в оборотній відомості не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що позивачем не долучено до справи розрахункових квитанцій на підтвердження наданої йому житлово-комунальної послуги та доказів направлення таких документів йому. Доданий до позовної заяви розрахунок не містить в собі жодних даних, які б підтверджували, що кількість теплової енергії, яка ніби - то була спожита відповідачем, відповідає в грошовому еквіваленті сумі заборгованості, яка вказана в позовній заяві.

Крім того, з розрахунку заборгованості та доданих до позову документів не можливо встановити вартість місячного платежу, структуру тарифу, нормативи споживання та іншої обов`язкової інформації, що передбачено нормами законодавствам. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

16.07.2021 року представник ТОВ «Рівнетеплоенерго» подало до суду відповідь на відзив відповідача, в якому вказав на те, що крім зазначення допущених неточностей позивачем у оборотній відомості відповідач інших обсягів наданих послуг та розрахунків не надав. Зазначає, що відповідач не надавав адресну картку товариству, тому Товариство здійснювало нарахування по тим даним, які містилися по особовому рахунку, що відображені в оборотній відомості. Посилання відповідача на те, що позивач не надав інформації щодо вартості наданих послуг з теплопостачання не заслуговують на увагу, оскільки Товариством створено електронну платформу «ОСОБИСТИЙ КАБІНЕТ СПОЖИВАЧА», якою користується відповідач, про що вказав в листі від 27.07.2017 року, де вказана вся необхідна інформація по особову рахунку, кількість спожитої теплової енергії та покази засобів обліку, тарифи на централізоване опалення та гаряче водопостачання, останні також розміщені на сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго».

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та просила позов задоволити в межах позовної давності відповідно до оборотної відомості по особовому рахунку відповідача за період з 06.2018 року по 06.2021 року.

Відповідач та його представник в судовому засіданні наполягали на відмові у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання`споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Проте, з оглянутої в судовому засіданні оборотної відомості особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , надісланої поштою товариством на адресу суду 16.09.2021 року із застосуванням позовної давності заборгованість за період з 06.2018 року по 06.2021 року вбачається, що квартиронаймачем є ОСОБА_1 , однак доказів на підтвердження на якій підставі особовий рахунок почав обліковуватися за відповідачем суду не надано. Також розрахунок не містить в собі жодних даних, які б підтверджували, що кількість теплової енергії, яка була спожита відповідачем, відповідає в грошовому еквіваленті сумі заборгованості, яку просить стягнути товариство. Крім того, в оборотній відомості по особовому рахунку відповідача не міститься відомостей про фактичні обсяги наданих послуг та кількість прописаних осіб не відповідає фактичній кількості прописаних осіб, що підтверджується адресною карткою від 17.09.2018 року.

Водночас посилання відповідача на те, що договір про надання комунальних послуг між позивачем та відповідачем не укладався, отже, зобов`язань перед позивачем у відповідача немає не заслуговує на увагу суду, оскільки відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що, передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, зобов`язання відповідача в умовах неукладеного договору та теплопостачання виникає на підставі дії законів, а не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію.

Разом з тим, в судове засідання представник позивача в ході розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів щодо наявної у відповідача заборгованості на підставі оборотної відомості за період з 06.2018 року по 06.2021 року, з якої встановити фактичний обсяг наданих послуг, тарифи на централізоване опалення та гаряче водопостачання, відповідно до яких здійснювалося нарахування суду не представилось можливим.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання представника позивача на те, що в Особистому кабінеті споживача надана вся необхідна інформація по особовому рахунку споживача не заслуговують на увагу суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першоїстатті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у правовідносинах, які виникли між сторонами суд зауважує, що пересічний споживач вказаних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови по особовому рахунку споживача та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих нарахувань.

Тому відсутні підстави вважати, що позивач надав відповідачу зрозумілу та доступну інформація по особовому рахунку споживача в Особистому кабінеті.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту в Особистому кабінеті споживача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є не доведеними представником позивача, належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно дост.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Кучина