Провадження № 2/337/474/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення 23-річного віку, або до закінчення навчання у навчальному закладі.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач є її матір`ю, на теперішній час вона набула повноліття, проте є студенткою 2 курсу денної контрактної форми навчання спеціальності 017 Фізична культура і спорт факультету Управління фізичною культурою та спортом Національного університету «Запорізька політехніка» IV рівня акредитації, потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

18.01.2021 року суддя відрив по справі спрощене провадження з повідомленням сторін.

15.02.2021 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позов, в якому вказала, що після того, як її донька ОСОБА_1 вступила до вищого навчального закладу, вони почали конфліктувати і ОСОБА_1 переїхала проживати до своєї тітки. Її колишній чоловік утримує ОСОБА_1 , щомісяця надає їй грошові кошти в сумі 5000-6000 гривень. Вона не відмовляється від утримання дочки, але не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини. Вона не працює, має малолітню дитину ОСОБА_4 , 2015 року народження. Батько молодшої доньки допомоги на утримання не надає. Визнає позовні вимоги частково в частині стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини доходів, а бо в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісяця.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Четверик М.Ю. позовні вимоги визнала частково, надавши відзив на позов, не заперечувала проти стягнення з відповідача ОСОБА_3 1/10 частини заробітку на користь позивача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Згідно копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі і є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Повнолітня ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час повнолітня ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу денної контрактної форми навчання спеціальності 017 Фізична культура і спорт факультету Управління фізичною культурою та спортом Національного університету «Запорізька політехніка» IV рівня акредитації. Термін навчання для здобування освітнього ступеню «бакалавр» згідно навчального плану складає 4 роки з 01.09.2019 до 28.06.2023.

Встановлено, що ОСОБА_1 не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, перебуває на повному утриманні своєї тітки, з якою разом проживає.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) позивачем не наданий розрахунок її місячних витрат.

Відповідно до абзацу 2 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, встановивши, що позивач навчається на контрактній основі, остання не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, саме у розмірі 1/4 частини.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів в обґрунтування стягнення саме 1/4 частини від доходу відповідача, не надано доказів вартості навчання, проживання, проїзду до навчального закладу.

Також суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід повнолітньої дитини, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги.

Позивачем не надано доказів про дохід її батька, який неофіційно надає матеріальну допомогу позивачу, а також тітки, з скою позивач проживає та з її слів знаходиться на повному утриманні останньої, тому суд позбавлений можливості врахувати, яку саме допомогу надають на навчання позивача її батько та тітка.

Суд, частково задовольняючи позов, взяв до уваги, що ОСОБА_1 продовжує навчання і, будучи студенткою 2 курсу денної форми навчання спеціальності 017 Фізична культура і спорт факультету Управління фізичною культурою та спортом Національного університету «Запорізька політехніка» IV рівня акредитації, навчається за контрактом, тому потребує матеріальної допомоги.

Разом з цим, суд при визначенні розміру аліментів на навчання, які потрібно стягнути, позбавлений можливості врахувати всі обставини, а саме матеріальне становище повнолітньої ОСОБА_1 , матеріальне становище відповідача - матері дитини, не має даних про стан здоров`я дитини та платника аліментів, внаслідок ненадання позивачем належних доказів.

Мати позивача відповідач ОСОБА_3 не має постійного доходу, оскільки на теперішній час офіційно не працевлаштована, що підтверджується копією трудової книжки. Також, відповідач має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, тому суд вважає, що розмір цієї допомоги є достатнім у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача.

Згідно ст. 191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 23.12.2020 року.

Оскільки позивач по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. 198-201 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.12.2020 року, до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років або до припинення нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.03.2021 року.

Суддя: А.М. Котляр