Справа №601/2294/20
Провадження № 2/601/112/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої Мочальської В.М.,

за участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Почаївської міської територіальної громади про визнання права на завершення документації, виготовлення технічної документації із землеустрою та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - адвокат Лопухович А.О. звернулася до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації, виготовлення технічної документації із землеустрою та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки у порядку спадкування за законом.

Просить суд визнати за позивачами у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку площею 1,77 га, виділену ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації №463 від 19 серпня 2005 року «Про передачу земельних ділянок (паїв) у власність громадянам та виготовлення державних актів на право власності на землю на території Ридомильської сільської ради», шляхом здійснення від свого імені всіх дій, пов`язаних з виготовленням технічної документації із землеустрою на вказані земельні ділянки та подальшою державною реєстрацією права власності по Ѕ частці на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивачів - ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . З ним постійно проживав та був зареєстрований його син, а їх батько, ОСОБА_4 . Після смерті діда, їх батько, а син померлого, був єдиним його спадкоємцем, спадщину прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_4 помер. Їхня мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті батька позивачі, як його дочки і спадкоємці першої черги, у встановлений строк і спосіб подали заяви про прийняття спадщини та успадкували у рівних частках все належне йому майно, на яке були наявні правовстановлюючі документи. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, а саме на право на земельну частку (пай) у колективній власності акціонерно-пайового товариства «Ридомиль», що знаходиться на території Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, яке прийняв, а не оформив ОСОБА_4 , їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів.

Представник позивачів ОСОБА_6 згідно поданої заяви просить справу розглянути без її участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримує.

Представник Почаївської міської ради належно повідомлений про день та час слухання справи в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви міського голови Бойка В.С., останній просить розгляд справи провести без участі їх представника. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову суперечить закону приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва про одруження.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 .

Згідно довідки, виданої сільським головою Ридомильської сільської ради № 492 від 02.04.2018, спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини з ним постійно проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_7 .

Згідно додатку №2 до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації № 463 від 19 серпня 2005 року «Про передачу земельних часток (паїв) у власність громадянам та виготовлення державних актів на право власності на землю на території Ридомильської сільської ради» ОСОБА_4 був включений до списку померлих громадян колишньої селянської спілки «Ридомиль», спадкоємці яких отримають земельні частки (паї) у власність після переоформлення права власності в установленому порядку на території Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Йому належало право на земельну частку (пай) площею 1.77 га на території Ридомильської сільської ради.

Відповідно до листа начальника відділу у Кременецькому районі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області №145/109-18 від 14.05.2018 відповідно до додатку №1 до державного акта на право колективної власності на землю АПТ «Ридомиль» ОСОБА_4 значиться в списку під №799; відповідно до додатку №2 до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 19.08.2005 №463 ОСОБА_4 включений в список під №30, де на його прізвище виділено земельну ділянку (рілля) за № НОМЕР_7 площею 1,67 га та земельну ділянку (кормові угіддя) за № НОМЕР_7 площею 0,10 га. Загальна площа виділених земельних ділянок у фізичних гектарах складає 1,77 га.

Відповідно до листа Ридомильського сільського голови №300 від 18.10.2019 розпаювання земель на території села Ридомиль проводило АПТ «Ридомиль» у 1996 році. ОСОБА_4 був претендентом на отримання сертифіката на земельну ділянку (пай), але так як він помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а сертифікати видавалися в грудні 1996 року і на померлих не видавалися, то він сертифіката не отримав. На даний час земельна ділянка № НОМЕР_7 знаходиться в списку не витребуваних паїв по селу Ридомиль. Вказана земельна ділянка в натурі не виділялася, інвентаризація щодо даної ділянки не проведена. Кадастровий номер її не присвоєно. Державний акт на право власності на землю не видавався.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Ковтунович О.П. від 18жовтня 2018 року № 1105/01-16 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 була заведена спадкова справа 22.10.2013 за №141/2013. За даними спадкової справи спадкоємцями ОСОБА_4 є його дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках. Спадкоємці 23.05.2014 уклали між собою договір про поділ спадкового майна. 27 серпня 2018 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_3 з питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її померлого діда ОСОБА_4 , а саме на право на земельну частку (пай) у колективній власності акціонерно-пайового товариства «Ридомиль», що знаходиться на території Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, яку прийняв, а не оформив її батько ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку не видавалося у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав (п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №14-652цс18, постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі №128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року в справі № 723/1061/17.

З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Відповідно до чинного законодавства процедура приватизації земельної ділянки передбачає:

1) подання громадянином України до відповідної ради заяви про безоплатну передачу земельної ділянки в приватну власність за місцем розташування бажаної для отримання земельної ділянки;

2) розгляд у місячний термін заяви відповідним уповноваженим органом приватизації;

3) прийняття рішення або розпорядження на користь заявника, що є підставою для початку розробки документації проекту відведення земельної ділянки;

4) розробку проекту відведення земельної ділянки за рахунок заявника;

5) погодження проекту відведення земельної ділянки з відповідними органами: земельних ресурсів, природоохоронними, санітарно-епідеміологічними, архітектурними, з охорони культурної спадщини;

6) державну експертизу погодженого проекту відведення земельної ділянки, яку виконує орган земельних ресурсів;

7) повернення до органу приватизації проекту відведення земельної ділянки, що пройшов експертизу в органах земельних ресурсів;

8) перенесення в натурі розмірів земельної ділянки, передбачених проектом відведення, з встановленням землевпорядною організацією межових знаків;

9) підготовку землевпорядною організацією технічної документації для видачі Державного акту на право власності на землю;

10) перевірку реєстратором наданої технічної документації щодо дотримання в ній встановлених вимог;

11) перевірку територіальним органом земельних ресурсів технічної документації й оформленого землевпорядною організацією бланку Державного акту щодо відповідності даних;

12) здійснення оператором необхідних записів про державну реєстрацію прав особи на землю.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачі, як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, не надали суду докази про те, що вони чи їх батько ОСОБА_4 зверталися до Ридомильської сільської ради із заявою про завершення процедури приватизації спірної земельної ділянки та що Ридомильська сільська рада відмовляла їм в реалізації їх прав.

Суди не можуть підміняти собою органи владних повноважень, приймати замість них рішення, давати вказівки щодо вирішення питань, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В разі відмови органу місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації, позивачі вправі звернутися за захистом свого порушеного права в силу статті 15 ЦК України.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Керуючись ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218, 221, 223 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Почаївської міської територіальної громади про визнання права на завершення документації, виготовлення технічної документації із землеустрою та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки у порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , жителька АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , жителька АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , місцезнаходження вул. Д.Галицького, 7 м. Дубно Рівненської області.

Відповідач: Почаївська міська територіальна громада, місцезнаходження вул. Возз`єднання, 16 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

Повний текст рішення складено 26 березня 2021 року.

Головуюча