Єдиний унікальний номер судової справи № 473/848/15-ц
Провадження № 22-ц/812/604/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі осіб повідомлених про дату, час та місце розгляду справи належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Ротар М.М.,за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Хаус») звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Обґрунтовуючи заяву вказував, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року станом на 12 січня 2015 року, що складається із: заборгованості за кредитом - 28377,10 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 447165,35 грн.; заборгованість по процентах - 27806,68 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 438176,69 грн.; пеня - 11024,87 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 173729,52 грн.: штраф - 2926,70 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 46 118,84 грн., а всього 70135,35 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 1 105 190,40 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 3654 гривні. Рішення набрало законної сили.

07 квітня 2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області на підставі вищезазначеного рішення видано виконавчі листи.

15 травня 2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ПАТ «КБ "Надра" було укладено Договір №GL2N79276ПВ272 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ "Надра" відступив на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» своє право вимоги за кредитним договором № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року.

Виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуто стягувачу.

Однак відповідно до акту приймання-передачі оригіналів документів від 15 травня 2020 року оригінали виконавчих листів ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» ПАТ «КБ "Надра" передані не були. Отже, виконавчі листи у заявника та первісного стягувача відсутні, їх місцезнаходження не відоме, можливість їх встановлення відсутня, що свідчить про їх втрату.

Відповідно до п.7.14 Перехідних положень до ЦПК України для видачі дублікату виконавчого документа достатньо заяви стягувача про втрату виконавчого документа, що подається до суд в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, 04 червня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку.

Процедура ліквідації Банку, передбачає припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій з відчуженням великої кількості активів, що впливає на факт втрати оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуального строку.

Рішення суду першої інстанції не виконується, а пропущення строку для пред`явлення виконавчого виконавчих документів до виконання не дає можливості заявнику звернутися до органів ДВС для примусового виконання.

Таким чином, перебування ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є поважною причиною на підставою для поновлення цього строку.

Враховуючи вищенаведене, заявник просив замінити сторону у виконавчому провадженні, видати дублікат виконавчих листів щодо стягнення заборгованості боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2020 рокузамінено стягувача ПАТ "КБ "Надра" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року у справі №473/848/15- ц за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року, на його правонаступника ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС».

Поновлено стягувачу ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів по цивільній справі №473/848/15-ц за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Видано дублікати виконавчих листів виданих на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року по цивільній справі №473/848/15-ц за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року в розмірі 1 105 190,40 гривень, а також судовий збір в сумі 3654 гривні.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Так, зокрема зазначав, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на обґрунтування поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчих листів до виконання посилався на те, що ПАТ «КБ «Надра» перебував у процедурі ліквідації з 05 червня 2015 року.

Відповідно до довідки Вознесенського міськрайонного відділу ДВС від 07 вересня 2020 року виконавчі листи, в цій справі, перебували на примусовому виконання якраз в період виконання Фондом гарантування своїх повноважень в процедурі ліквідації Банку, а тому вказана заявником причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважною. Доказів існування будь-яких інших поважних причин пропуску строку до суду не надано.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції взагалі не зазначив, які саме причини пропуску строку він вважає поважними.

За такого, відсутні підстави для поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Задовольняючи вимоги заявника щодо видачі дублікату виконавчого листа, суд виходи з того, що виконавчі листи стягувачем не було отримано та є підставою вважати їх втраченими.

Проте до такого висновку суд дійшов без врахування обставин та положень п.17.4 розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до яких видача виконавчого листа можлива лише в межах строків його пред`явлення до виконання.

Заявник визнає факт того, що на момент звернення до суду з цією заявою, строк їх пред`явлення до виконання завершився, а відтак видача дублікату виконавчого листа є неможлива.

Крім того, пункт 2 акту приймання - передачі оригіналів документів до договору про відступлення прав вимоги та лист ПАТ «КБ «Надра» не містить підтвердження факту втрати виконавчих листів, а навпаки свідчить про те, що виконавчі листи були передачі заявникові. Інших доказів, які б свідчили про втрату Товариством виконавчих листів до суду не надано.

Вирішуючи питання про заміну сторони стягувача судом було порушено вимоги ст.ст.215,220 ЦК України та ст.95 ЦПК України.

Так, надана до суду копія Договору про відступлення прав вимоги, посвідчена шляхом прошиття доданих до заяви Товариством копії документів та здійснення посвідчу вального напису з підписом директора Товариства та відтиску печатки Товариства, замість того щоб такий напис та дата посвідчення були безпосередньо на цьому договорі. А тому, на його думку, вказаний договір не є належно посвідченим в порядку ч.5 ст.95 ЦПК України. Більш того, судом не досліджувався оригінал цього договору та не використано право на витребування з власної ініціативи оригіналу цього письмового доказу.

Він не отримував будь-яких повідомлень від ТОВ «ФК « Інвест Хауз» чи ПАТ «КБ» Надра» про заміну кредитора, що викликає в нього сумніви в наявності в заявника відповідних прав.

Також він не приймав участі в розгляді заяви товариства, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, а відтак був позбавлений можливості заяви відповідне клопотання.

Також апелянт вважає, що додаток №1 до Договору повинен бути посвідчений нотаріально, з огляду на припису п.15 Договору. А оскільки він виконаний не на спеціальному бланку та не містить посвідчувального напису, то в силу ст.220 ЦК України він є нікчемним та не підтверджує виникнення у заявника прав вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 .

З огляду на таке відсутні підстави для заміни стягувача у цій справі.

Правом на подачу відзиву решта учасників справи не скористалися.

Про дату, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, що в силу ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 24 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №130/п/66/2007/840 за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 29 267 доларів США під 14.15 % річних на строк до 24 жовтня 2014 року.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих позичальником зобов`язань станом на 12 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 56 183.78 дол. США та 219 848 грн.36 коп.

У лютому 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року станом на 12 січня 2015 року, що складається із: заборгованості за кредитом - 28377,10 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 447165,35 грн.; заборгованість по процентах - 27806,68 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 438176,69 грн.; пеня - 11024,87 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 173729,52 грн.: штраф - 2926,70 доларів США,що в еквіваленті на національну валюту становить 46 118,84 грн., а всього 70135,35 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 1 105 190,40 гривень, а також судові витрати по справі в сумі 3654 гривні.

15 травня 2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» та ПАТ «КБ "Надра" було укладено Договір №GL2N79276ПВ272 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ "Надра" відступив на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» своє право вимоги за кредитним договором № 130/П/66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року.

Відповідно до а.113 Акту приймання-передачі оригіналів документів від 15 травня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» від ПАТ «Комерційний банк "Надра" передана кредитна справа, в тому числі оригінали -1 том на 7 аркушах( а.с.15-16).

Із тексту довідки Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) від 07 вересня 2020 року №20641/91-36/1 вбачається, що виконавчий лист у справі №473/848/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває. Виконавчі листи перебували на виконанні в відділі з 05 травня 2016 року та повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження у справі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16).

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (Постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10).

Судом встановлено, що на підставі договору № GL2N79276ПВ272 від 15 травня 2020 року ПАТ КБ "Надра" відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги до позичальників за кредитними договорами, зокрема, за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Аргументи апеляційної скарги щодо нікчемності додатку №1 до договору № GL2N79276ПВ272 від 15 травня 2020 року про відступлення права вимоги, укладеного між КБ "Надра" та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», оскільки він не викладений на спеціальному бланку на не містить посвідчувального напису, і як наслідок не підтвердження виникнення у заявника прав вимоги за кредитним договором, не заслуговують на увагу виходячи з того, що додаток до договору не є зміною чи доповнення такого в розумінні вимог цивільного законодавства, а тому не потребує нотаріального посвідчення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час набрання чинності рішенням Вознесенського районного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону у вказаній редакції строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З урахуванням вказаних положень, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року закінчився 19 квітня 2016 року, оскільки рішення суду набрало законної сили 18 квітня 2015 року.

Викладений у ст. 58 Конституції України принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі є гарантією стабільності суспільних відносин, в тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Правову позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово викладав Конституційний Суд України. Зокрема, в рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз положень пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей нормативно-правовий акт підлягає застосуванню тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Зазначений правовий висновок наведений Верховним Судом у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 752/20752/17 (провадження № 61-35268св18).

Відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчого провадження вбачається, що 05 травня 2016 року до Вознесенського ВДВС надійшли виконавчі листи, видані Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 01 квітня 2016 року на виконання рішення того ж суду у справі №473/848/15-ц, а саме про:

стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 1105190, 40 грн., за яким 10 травня 2016 року відкрито виконавче провадження №51016985;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судового збору у сумі 3654 грн., за яким 10 травня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51017103.

В подальшому за вказаними виконавчими провадженнями державним виконавцем проводились виконавчі дії щодо виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/848/15-ц.

08 травня 2019 року у виконавчому провадженні №51016085, та того ж дня, у виконавчому провадження № 51017103 заступником начальника відділу Вознесенського ВДВС винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що боржник, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

Із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулося у серпні 2020 року.

Задовольняючи вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус» суд першої інстанції виходив з того, що строк пропущений з поважних причин.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов передчасно без врахування вимоги пункту 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, який набув чинності лише 05 жовтня 2016 року, відповідно до якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частино 1 статті 12 вищенаведеного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 4, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Враховуючи, що виконавчі листи повернуто стягувачу 08 травня 2019 року, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність поновлення строку пред`явлення виконавчого документа, оскільки такий строк розпочався спочатку, після повернення виконавчого документу стягувачу, та закінчуватиметься 08 травня 2022 року, а тому не є пропущеним.

Відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.6 ст. 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст.433 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Відтак, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Зважаючи на викладене та те, що строк звернення з виконавчим документом не пропущений, суд вважає за можливе вирішити питання щодо видачі дублікату виконавчого документу.

Звертаючись до суду першої інстанції з вимогами про видачу дублікату виконавчого листа заявник вказував, що оригінали виконавчих листів у них та первісного стягувача відсутні, місце знаходження невідома та відсутня можливість їх встановлення, тому просили про видачу їх дублікату.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надано лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», згідно якого всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «Надра», передано ТОВ «ФК «Інвест Хаус» при укладенні договору про відступлення прав вимог за Актом приймання-передачі оригіналів документів до вищевказаних договорів.

Всі наявні в ПАТ «КБ «Надра» оригінали виконавчих листів були передані ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за вказаним актом.

Такими чином, у ПАТ «КБ «Надра» відсутні оригінали виконавчих документів за відступленими ТОВ «ФК «Інвест Хаус» кредитними договорами. Інформацією про їх місцезнаходження Банк не володіє.

Згідно акту приймання-передачі оригіналів документів від 15 травня 2020 року, ПАТ «КБ «Надра» передало ТОВ «ФК «Інвест Хаус», крім іншого, кредитну справу №130/П/66/2007-840, ОСОБА_1 , в тому числі оригінали: Договір «Автопакет» №130/П66/2007-840 від 24 жовтня 2007 року. Відомостей щодо передачі оригіналів виконавчих листів акт не містить.

Даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, підтверджено, що виконавчі документи було повернуто стягувачу ПАТ «КБ «Надра».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши втрату виконавчих листів, невиконання рішення суду, дійшов правильного висновку про необхідність задоволення заяви про видачу дублікату виконавчих листів та видачу таких.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, на час перегляду апеляційною інстанцією оскаржуваного судового рішення, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2021 року рішення суду, яке слугувало підставою для відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено розгляд справи по суті на 11 березня 2021 року. Вказані обставини, виключають доцільність видачі дублікату виконавчого документа на підставі рішення, яке скасовано, адже в подальшому у випадку задоволення позову, судом першої інстанції буде видано інший виконавчий документ.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду у справах №683/1070/14-ц,№202/37533/13-ц, № 616/4465/12 та 754/14634/13 колегія суддів не бере до уваги оскільки такі було прийнято за інших правовідносин, а сам, як недоведеності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання так і не доведено факт втрати виконавчих листів, у даній справі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений.

Посилання апелянта на відсутність доказів на підтвердження факту втрати виконавчого листа колегія суддів відхиляє, оскільки виконавчі листи повернуто Банку у 2019 року, а договір про відступлення права вимоги укладено між Банком ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у травні 2020 року, а тому не має підстав вважати, що їх в втрачено з вини заявника.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого дублікату виконавчого листа, не може залишатися в силі.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2020 року в частині задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого дублікату виконавчого листа відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви в цій частині.

В іншій частині вказане судове рішення слід залишити без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2020 року в частині задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і в частині відмови у поновлені пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання оскарженню в касаційному порядку не підлягає, в частині вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, видачі дубліката виконавчого листа може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.