ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 212/10236/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно договору № КRКRRХ05110355 від 25.09.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 2035 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 24.03.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є відповідачі по справі.

24.05.2018 року позивачем було направлено претензію кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. 10.09.2018 року було отримано відповідь, в якій зазначалося, що після померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_2 07.10.2019 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № КRКRRХ05110355 від 25.09.2006 року становить 13085 грн. 95 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідачів та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі у розмірі 1921 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На думку представника позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, оскільки про смерть позичальника позивачу стало відомо в квітні 2018 року, при цьому претензія кредитора до нотаріальної контори була направлена 24.05.2018 року, тобто в межах строку, визначеного ст. 1281 ЦК України.

Також апелянт зауважує на тому, що відсутність свідоцтва про право власності на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, при цьому відповідачі не надали доказів на підтвердження того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, яка, на думку позивача, становить саме 13085 грн. 95 коп. При цьому позивач зауважує на тому, що після смерті ОСОБА_3 відсотки, пеня та комісія за кредитним договором не нараховувались.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно договору № КRКRRХ05110355 від 25.09.2006 року, ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 2035 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 24.03.2008 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть, позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Станом на 26 лютого 2010 року, заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором КRКRRХ05110355 від 25.09.2006 року становить 13085 грн. 95 коп. (а.с.7).

Позивачем на адресу Другої Криворізької державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора від 14.04.2018 року (а.с.25).

Згідно відповіді Другої Криворізької державної нотаріальної контори від 05.07.2018 року за № 3015/02.14 на заяву кредитора АТ КБ «ПриватБанк», до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично прийняла спадщину його мати - ОСОБА_2 , 1955 року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.26).

23.09.2019 року позивачем було направлено листи-претензії на адреси відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які залишились без задоволення (а.с.27,28).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строки пред`явлення вимоги до спадкоємців у відповідності до приписів статті 1281 ЦК України, що тягне за собою наслідки позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно із статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 14 квітня 2018 року № 14-53цс18 та аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України № 6-33цс15 від 08 квітня 2015 року.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц викладена наступна правова позиція: «Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.».

Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 2035 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 24.03.2008 року.

Зважаючи на те, що кредитор АТ КБ «ПриватБанк» не знав та не міг знати про смерть позичальника ОСОБА_3 , він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги, тобто до 24.03.2009 року.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Вимога до спадкоємців боржника може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом кредитора заявити про вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса, направивши 14.04.2018 року претензію кредитора до Другої Криворізької державної нотарільної контори (а.с. 25).

Отже, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк», який не знав та не міг знати про відкриття спадщини, пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України, тобто понад один рік з дня настання строку вимоги, тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з даним позовом понад один рік з дня настання строку вимоги, наслідком чого є позбавлення кредитора (банка) права вимоги до спадкоємців за кредитними зобов`язаннями позичальника.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивачем пропущено строки пред`явлення вимоги до спадкоємців у відповідності до приписів статті 1281 ЦК України, що тягне за собою наслідки позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимого позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, оскільки про смерть позичальника позивачу стало відомо в квітні 2018 року, при цьому претензія кредитора до нотаріальної контори була направлена 24.05.2018 року, тобто в межах строку, визначеного ст. 1281 ЦК України, оскільки позивач пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України, тобто понад один рік з дня настання строку вимоги.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те що відсутність свідоцтва про право власності на спадщину не позбавляє спадкоємця на права на спадщину, при цьому відповідачі не надали доказів на підтвердження того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, яка, на думку позивача, становить саме 13085 грн. 95 коп., оскільки вказані позивачем обставини в даному випадку не мають правового значення, оскільки позивачем пропущено строки пред`явлення вимоги до спадкоємців у відповідності до приписів статті 1281 ЦК України, що є підставою для відмови в задоволені позову.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної та доповнень до апеляційної скарги - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: