Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/346/21
Провадження 2-к/382/1/21
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2021 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О. А. ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_1 , поданим представником за довіреністю адвоката Бабенко Юрія Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , Яготинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бабенко Юрій Сергійович, звернувся до Яготинського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просить визнати на території України рішення Дільничного суду м. Бюлах Швейцарія від 31 липня 2020 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції в Київській області 01 червня 2002 року, актовий запис у Книзі реєстрації шлюбів № 57. Метою звернення до суду з вказаним клопотанням, заявник зазначає необхідність отримання у органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.03.2021 року, справа № 382/346/21 передана на розгляд судді Кисіль О.А..

Розглянувши вказане клопотання та додані до нього документи, встановив наступне.

Згідно ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Заявником у клопотанні не зазначено доказів проживання на території АДРЕСА_1 зацікавленої особи ОСОБА_2 .

Крім того, з копії рішення Дільничного суду м. Бюлах Швейцарія від 31 липня 2020 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 з Ірландії проживає м. Валлізеллен Швейцарія.

А тому суд позбавлений можливості повідомити заінтересовану особу - ОСОБА_2 про надходження даного клопотання.

У відповідності до ст. 471 зазначеного Кодексу рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

В силу вимог ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До клопотання надані копії, завірені представником заінтересованої особи - адвокатом Скибою Л.С., що не є належним засвідченням документів.

Документи, які необхідно надати на територію іншої держави, підлягають спеціальному оформленню. Залежно від законів і підзаконних актів держави, що приймає документи, існують процедури поставлення необхідних штампів і печаток для визнання їх легальними на території цих країн.

Копія рішення суду, долучена до клопотання, на думку суду, не є належним чином завіреною, оскільки копія вказаного рішення складається з тексту, який розміщено на чотирьох аркушах. При цьому дані аркуші рішення суду не прошиті та не скріплені належним чином. Із наданої копії рішення суду вбачається, що лише останній її аркуш є засвідчений належним чином, оскільки на ньому містяться відповідні реквізити та печатка суду. Інші ж аркуші не засвідчені належним чином. Вказане унеможливлює суд перевірити дійсність змісту рішення суду.

Відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Закон України 10 січня 2002 року № 2933-III «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів») передбачає - ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Відповідно до ст. 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів - Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є поставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав-учасниць Конвенції. Штамп апостиля розміщується або на самому документі, або на окремому аркуші, що скріплюється з документом.

Надані в клопотанні копії документів не відповідають вимогам, які зазначені вище, а саме апостиль проставлений на останньому аркуші рішення Дільничного суду м. Бюлаха Швейцарія від 31 липня 2020 року, яке є не скріпленим належним чином, а тому встановити, що даний апостиль стосується саме всього цього рішення Дільничного суду м. Бюлаха Швейцарія від 31 липня 2020 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим.

Зазначені обставини позбавляють суд можливості переконатися в тому, що подані заявником документ є належними і допустимими доказами для вирішення питання про визнання та виконання рішення іноземного суду на території України.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява про визнання рішення іноземного суду, підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 462, 464-466, 471, 472 ЦПК України, Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , поданим представником за довіреністю адвоката Бабенко Юрія Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , Яготинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, залишити без розгляду та повернути заявникові.

Роз`яснити заявнику, що після усунення обставин, які зумовили повернення заяви, вона може звернутись до суду повторно.

Копію ухвали направити заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кисіль О.А.