Справа № 343/1092/20
Провадження № 22-ц/4808/378/21
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Долинської РДА, яка діє як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування усиновлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 10 грудня 2020 року, постановлену в складі судді Андрусів І. М. у м.Долині,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Служби у справах дітей Долинської РДА, яка діє як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування усиновлення.

Позовна заява мотивовано тим, що на підставі рішення Богунського районного суду від 28 квітня 2014 року він з дружиною ОСОБА_4 усиновили ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . З початку спільного проживання діти були конфліктні. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його дружина ОСОБА_4 . Після смерті дружини, діти не піддаються вихованню, конфліктують, не сприймають його як батька. Вказує, що він працює водієм-далекобійником, рідко буває вдома, не має змоги займатись дітьми та приділяти їм належної уваги. Через постійні конфлікти з дітьми він був змушений при сприянні Служби у справах дітей Долинської РДА помістити дітей на навчання та проживання до Вигодської спеціалізованої школи Івано-Франківської обласної ради, де вони перебувають з 2019 року по даний час. Він неодноразово звертався до психологів, вжив всіх заходів щодо належного виховання дітей, але жодного позитивного результату це не дало. Просить скасувати усиновлення неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (після усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженки м.Андрушівка Андрушівського району Житомирської області (після усиновлення місце народження змінено на с.Підліски Долинського району Івано-Франківської області), актовий запис про народження № 24 від 06 листопада 2006 року зареєстрований виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.Також скасувати усиновлення ним неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (після усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), уродженця м.Андрушівка Андрушівського району Житомирської області (після усиновлення місце народження змінено на с.Підліски Долинського району Івано-Франківської області), актовий запис про народження №5 від 07 березня 2008 року, зареєстрований виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Неповнолітніх ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 передати під опіку органу опіки та піклування Долинської РДА. Копію рішення суду, після вступу його у законну силу, просить надіслати до Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції для внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей.

Рішенням Долинського районного суду від 10 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що за весь час між ним та усиновленими дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3 неодноразово виникали побутові проблеми на ґрунті їх негативної поведінки в школі, суспільстві та ставленні до нього вдома, тому він був змушений при сприянні Служби у справах дітей Долинського РДА помістити дітей на навчання та проживання до Вингодської спеціальної школи Івано-франківської обласної ради, де вони фактично постійно проживають. Він працює водієм далекобійником в ТОВ «Автопарк 19», тому не має можливості часто бувати дома, проводити час з дітьми та брати участь у їх вихованні. Крім того, його дружина ОСОБА_4 , яка мала вплив на дітей, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті стосунки з усиновленими дітьми погіршились, вони не сприймають його як батька.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дітей та завдасть їм моральних страждань, що є особливо небезпечним для дитини підліткового віку, оскільки вони люблять батька та бажають з ним проживати.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 оголошено усиновителями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дітям змінені прізвища на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", по батькові на " ІНФОРМАЦІЯ_7", місце народження на с. Підліски Долинського району. Усиновлювачів в актовому записі про народження дітей записано як матір"ю та батьком (а.с.7,8).

На підставі рішення виконавчим комітетом Новороманівської сільської ради Новоград -Волинського району Житомирської області 31.05.2014 видані свідоцтва про народження дітей, де батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 10, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.07.2019 (а.с. 9).

Національною поліцією України головне управління національної поліції в Івано-Франківській області Долинське ВП повідомлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 проведено профілактичні бесіди, у зв`язку з відсутністю даних, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення відповідно інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась вих № 2298/60/01 від 02 квітня 2020 року (а.с.14)

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до частини першої статті 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У матеріалах справи наявний висновок служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації від 21 вересня 2020 року №125/03-07/7 стосовно того, що скасування усиновлення є недоцільним, а позивач сам не бажає спілкуватися з усиновленою дитиною та виконувати свої батьківські обов`язки (а. с.32-33).

За змістом статті 14 Європейської конвенції про усиновлення, ратифікованої Законом України від 15 лютого 2011 року № 3017-IV, лише за рішенням компетентного органу усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі належним чином оцінених доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що між ним та усиновленими дітьми склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання та виконання ним батьківських обов`язків, як усиновлювачем поза його волею.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення, а смерть одного з подружжя саме по собі не є підставою для скасування усиновлення дитини. Доказів, які б підтверджували, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, позивачем суду не надано, що є його процесуальним обов`язком (частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року). Не містять таких доказів і матеріали апеляційної скарги. При цьому судом першої інстанції правильно враховано висновок служби у справах дітей Долинської районної державної адміністрації від 21 вересня 2020 року №125/03-07/7 про недоцільність скасування усиновлення.

У зв`язку з наведеним посилання апеляційної скарги на те, що скасування усиновлення буде відповідати інтересам дитини, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення Рішення Долинського районного суду від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 29 березня 2021 року.

Судді: В.Д. Фединяк

І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський