Справа № 168/73/21
Провадження № 2/168/67/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Назарука О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Волинської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06 березня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 головою СВК «Смолярівський» щодо приміщення зерноскладу та визнати за позивачем право власності на дане майно, площею 680,3 м?, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 березня 2007 року між ОСОБА_1 (позивач) як покупцем та СВК «Смолярівський», в особі голови ОСОБА_2 як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу №16 від 06.03.2007, відповідно до якого позивач придбав за 8500 грн нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення зерноскладу (інв.№22). Всі умови договору сторонами були виконані: продавцем - було передано вказане приміщення після підписання договору і проведення повної оплати, виписки відповідної накладної про продаж за готівку та підписання акту приймання-передачі; позивачем як покупцем - було проведено повну оплату, а саме сплачено готівкові кошти в сумі 8500 грн за придбане приміщення зерноскладу і прийнято по акту прийому-передачі зазначене нерухоме майно, окрім його нотаріального посвідчення, що передбачене п.5.2 Договору, невиконання якого було зумовлене поважними причинами (відсутністю коштів та повною ліквідацією підприємства). Оскільки, даний правочин не посвідчений нотаріально, вищезазначений договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позивач не має можливості розпорядитись своїм майном.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, представник позивача подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав, просить позов задовольнити. Судові витрати просить покласти на позивача.

Представник відповідача Старовижівської селищної ради Волинської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати без його участі.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились,суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Статтею 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Стаття 334 ЦК України передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 06 березня 2007 року між ОСОБА_1 та головою СВК «Смолярівський» Ковальчуком В.Н., укладено письмовий договір купівлі-продажу нерухомості №16 від 06.03.2007 (далі - Договір), відповідно до якого позивач придбав нежитлове приміщення зерноскладу (інв.№22) яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.45-46).

Згідно з умовами 1.1, 2.1 Договору сторони визначили істотні умови договору, а саме: предмет договору та його ціну.

На виконання вимог пунктів 2.1, 3.4.1 Договору ОСОБА_1 було здійснено повну оплату вартості майна, що підтверджується накладною №1 від 06 березня 2007 року на суму 8 500,00 грн, яка свідчить також про передачу ОСОБА_1 від СВК «Смолярівський» через ОСОБА_2 приміщення зерноскладу розм. 30,5 х 18,5 м2 на основі сплаченої готівки в сумі вісім тисяч п`ятсот грн (арк.спр.47).

З акту приймання-передачі від 12 березня 2007 року вбачається, що приміщення зерноскладу (інв.№22), яке розташоване по АДРЕСА_1 . передане продавцем СВК «Смолярівський» в особі голови Ковальчука В.Н. покупцю ОСОБА_1 , відповідно до умов визначених пунктом 3.2.1 Договору (арк.спр.45).

Таким чином, судом встановлено, що в укладеному між сторонами договорі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме: предмету договору та його ціни, сторонами повністю виконано дані істотні умови договору, за яким покупцеві передано у власність обумовлене договором нерухоме майно, а покупець передав продавцеві визначену грошову суму.

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі (арк.спр.67). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази та правові норми, а також ту обставину, що укладений Договір нотаріально не посвідчувався, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання дійсним договору №16 від 06 березня 2007 року купівлі-продажу нерухомості, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення зерноскладу (інв.№22). Відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки, суд визнав договір купівлі-продажу приміщення зерноскладу (інв.№22), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від 03 березня 2007 року дійсним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набув право власності на зазначене нерухоме майно на підставі вказаного правочину.

Однак, представник позивача в п.4 прохальної частини позовної заяви просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на приміщення зерноскладу загальною площею 680,3 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно технічного паспорту на приміщення зерноскладу виготовленого ТОВ «Бюро інвентаризації Ковель» станом на 25 листопада 2019 року інвентаризаційна справа № АБ-553 та висновку за результатами оцінки майна виготовленого ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 29 жовтня 2020 року загальна площа приміщення складає 499,6 м2. Тому, судом визнається набуття права власності позивачем на підтверджену документами загальну площу 499,6 м2 приміщення зерноскладу.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 202, 204, 220, 328, 334, 392, 638, 655 ЦК України, статтями 11, 13, 141, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Волинської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовільнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості №16 від 03 березня 2007 року яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення зерноскладу (інв.№22), укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Смолярівський»

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , право власності на приміщення зерноскладу, загальною площею 499,6 м?, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На виконання пункту 4 частини 5 статті 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 (обслуговується АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: Старовижівська селищна рада Старовижівського району Волинської області, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 52 смт Стара Вижівка Волинська обл., 44401, Код .

Суддя О.В. Назарук