Провадження № 6/760/755/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., за участю:

секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

заявника - ОСОБА_1 (самопредставництво);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали подання головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яни Євгенівни /далі - держвиконавець Марків Я.Є./ (адреса: 03186, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 76-А) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), стягувач: ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ),

В С Т А Н О В И В:

25.08.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вказане подання держвиконавця ОСОБА_1 , в якому заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 760/19467/15-ц виданим 14.09.2016 Солом`янським районним судом міста Києва.

В обґрунтування подання зазначено, зокрема, наступне:

«На виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 52286782 з виконання виконавчого листа № 760/19467/15-ц, виданого 14.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки "Hyundai" модель "Santa Fe", у розмірі 279 650,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавцем 20.09.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити на праві власності боржнику належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4 , однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

ОСОБА_2 одержує доходи в ТОВ "БАРЕЛЬЄФ", , однак кошти по рішенню суду не сплачує.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 04.11.2020 повідомлено, про те, що ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 01.07.2021, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 10/01/2018 органом видачі 8089.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду зазначеного подання визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою від 27.08.2021 подання призначене до розгляду у судовому засіданні на 28.08.2021.

Розгляд подання відкладався на 29.08.2021, 30.08.2021 та 09.09.2021 відповідно.

В судовому засіданні держвиконавець ОСОБА_1 подання підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в поданні. Додатково повідомила, що нею вчинялись дії та всі вживались можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника в банківських установах та розшуканого рухомого/нерухомого майна держвиконавець позбавлений можливості виконати виконавчий документ.

Заслухавши пояснення держвиконавця ОСОБА_1 , дослідивши матеріали подання, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 52286782 з виконання виконавчого листа № 760/19467/15-ц, виданого 14.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки "Hyundai" модель "Santa Fe", у розмірі 279 650,00 грн.

Постановою державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мірошнік К.А. від 20.09.2016 відкрито виконавче провадження ВП № 52286782 з примусового виконання даного виконавчого листа.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Боржник одержує доходи в ТОВ «Будівельна фірма «Барельєф» ().

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , на праві власності боржнику належить 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_3 ; 1/4 частина квартири за адресою АДРЕСА_4 .

Державним виконавцем у судовому засіданні надано пояснення згідно з якими заходи щодо накладення арешту на майно, розташоване в квартирі не вживались, оскільки в цій же квартирі проживає стягувач.

На запит держвиконавця Державною прикордонною службою України листом від 04.11.2020 повідомлено, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно з відповіддю на запит, додатково наданою державним виконавцем у судовому засіданні, останній перетин кордону боржником мав місце 19.06.2021.

В цілому надані документи свідчать, що боржник перетинає кордон приблизно раз на місяць.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 01.07.2021, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 10.01.2018, орган видачі 8089.

Встановлено, що держвиконавцем, зі свого боку, вживаються, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення, однак, у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків та зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, останні досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Отже, боржник має невиконані зобов`язання на території України, та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, на вимогу державного виконавця декларацію про доходи та майно не надав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням (ч. 1, п. 18 ч. 3 статті 11 Закон України «Про виконавче провадження»).

Отже, наявність у боржника ОСОБА_2 невиконаних зобов`язань, покладених на нею рішеннями судів, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 № 25-32/463, № 25-5347, положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон якщо останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).

Держвиконавцем вживались дії для виконання рішення суду в примусовому порядку, проте рішення суду боржником не виконане.

Боржник також не надав держвиконавцю документи, які той запитував і не повідомив причини неподання документів. З наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

Суд вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких конструктивних способів погашення заборгованості.

Таким чином, невжиття заходів пов`язаних з обмеженням у праві виїзду боржника за межі України призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням суду, що завдає збитків стягувачу, адже сума, яка підлягає стягненню є значною.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вбачається, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що боржник обізнаний про свої обов`язки по виконанню рішення суду, про наявність виконавчого провадження, проте ним не здійснюється дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Будь-яких дій спрямованих на повне виконання рішення суду про стягнення коштів боржником не здійснено. У добровільному порядку рішення суду, яке набрало законної сили, не виконане.

За таких обставин можна зробити висновок, що для виконання вказаного виконавчого провадження та задля відновлення прав стягувача, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника.

З огляду на наведене, суд приходить висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду і держвиконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу держвиконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 18, 76-81, 89, 259-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яни Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , - задовольнити.

Обмежити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до моменту повного виконання виконавчого провадження № 52286782 щодо виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/19467/15-ц (провадження № 2/760/408/16) згідно з яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто компенсацію 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки "Hyundai", модель ''Santa Fe'', номер кузова НОМЕР_5 д.н. НОМЕР_6 у розмірі 279 650 грн (виконавчий лист від 15.08.2016).

Виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України покласти на Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскільки інше не передбачено ЦПК України (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич