Єдиний унікальний номер: 379/795/21
Провадження № 4-с/379/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі, в залі суду, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 до суду звернувся заявник із даною скаргою, просить суд визнати протиправними дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щодо відмови в знятті арешту зі всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 накладеного відповідно до постанови № 47318901 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції від 21.04.2015 року; зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звільнити з-під арешту належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майно, яке обтяжено на підставі постанови № 47318901 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції від 21.04.2015. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступне: на підставі рішення справа № 379/841/13-ц від 10.06.2013 , державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Телявським А.М. 21.04.2015 при примусовому виконанні виконавчого листа № 379/841/13-ц винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП 47318901). 15.09.2015 заступником начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Турлуковською Я.О. закрито виконавче провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/379/188/13 від 29.07.2013 виданого Таращанським районним судом Київської області про стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку із сплатою заборгованості в повному обсязі. Неодноразово звертався до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту відносно належного нерухомого майна. Відділ надав відповідь, що державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та матеріали виконавчого провадження знищено, за закінченням строків зберігання. Виконавче провадження підлягало закриттю на підставі ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заборгованість погашено у повному обсязі. Отже, арешт нерухомого майна на підставі постанови № 478318901 від 21.04.2015 року є неправомірним і перешкоджає у здійсненні прав користування та розпорядження даним майном.

Заявник у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належно. У поданій заяві представник заявника адвокат Колибаба І.О. просить суд розгляд скарги проводити без участі заявника та його представника. Також, сторона заявника просить суд задовольнити подану скаргу.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належно.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали додані до скарги суд прийшов до наступного висновку .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду, якщо вважають, що рішенням або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Які належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

Судом встановлено, що за відомостями постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47338901, виданої 21.04.2015 року державним виконавцем Телявським А.М. Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), при примусовому виконанні виконавчого листа № 379/841/13-ц, виданого 29.07.2013 року Таращанським районним судом Київської області про стягнення заборгованості в сумі 19453, 14 грн., накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

Як вбачається, з постанови заступника начальника Турлуковської Я.О. Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.09.2012 № 39722369 при виконанні виконавчого листа № 2/379/188/13 виданого 29.07.2013 року Таращанським районним судом Київської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за договором № 0612947К-07 від 19.09.2007 року (в розмірі 18661,08 грн. та судові витрати в розмірі 789,06 грн. солідарно) встановлено, що заборгованість сплачена в повному обсязі. Згідно листа ПАТ «Універсал Банк», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено про фактичне погашення ОСОБА_1 боргу.

23.06.2015 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження « винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Врахувавши ті обставини, що строк повторного пред`явлення виконавчого документу відповідно закінчився, а стягувач втратив своє право щодо примусового стягнення боргу з ОСОБА_1 так як пропустив строк на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, скаржник 20.08.2021 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту, накладеного на все його майно.

Листом № 67254 від 02.09.2021 йому було відмовлено, оскільки виконавче провадження було завершено не в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Таким чином, Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не знятий арешт з майна заявника незважаючи на відсутність відносно нього відкритих виконавчих проваджень.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами,прийнятими відповідно до цього Закону,а також рішеннями,які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4, 5 ЗУ «Про виконавче провадження» - підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно д ост. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином виходячи із положень ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець виносячи постанову про закриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа стягувачеві повинен був вирішити і питання щодо скасування арешту майна, але даних заходів не здійснив.

На даний час Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також відмовляється зняти арешт з майна заявника.

Враховуючи, що арешт був накладений саме в порядку виконання рішення стовно заявника, і на даний час відсутні стягнення з боржника відповідно Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зобов`язаний вирішити питання щодо скасування арешту з майна заявника, оскільки останній накладався саме відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції (на час вчинення виконавчих дій).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог за скаргою в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260-261, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Скаргу задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови в знятті арешту зі всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майно, яке обтяжено на підставі постанови № 47318901 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції від 21.04.2015.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звільнити з-під арешту та заборони відчуження належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майно, яке обтяжено на підставі постанови № 47318901 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції від 21.04.2015.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий:В. І. Зінкін