П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Київ

Справа № 22-12612 Головуючий у 1-й інстанції: Сердинський В. С.

Унікальний № 361/164/21 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Борисової О. В.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Коротя Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 травня 2013 року у розмірі 62 030 грн, а також судові витрати в розмірі 2 102 грн (а. с. 1-5).

Позовні вимоги були обґрунтовані таким. ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 29 травня 2013 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом 2 800 грн та надано відповідачу у користування кредитну картку. 13 березня 2018 року розмір кредитного ліміту збільшився до 26 500 грн. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 31 серпня 2020 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 62 030 грн, яка складається з: 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 16 139 грн 53 коп. - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - пені, 0,00 грн. - комісії.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 травня 2013 року в розмірі 45 890 грн 47 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

В іншій частині позову - стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 16 139 грн 53 коп., відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Коротя Р. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а. с. 143-146).

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 16 139 грн 53 коп. позивачем не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги отримані позивачем 16 серпня 2021 року (а.с.184-186).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Коротя Р. О. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 29 травня 2013 року.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 2 800 грн. та надано відповідачу у користування кредитну картку. 13 березня 2018 року розмір кредитного ліміту збільшився до 26 500 грн.

Згідно з наданим розрахунком відповідач має заборгованість перед позивачем, яка станом на 31 серпня 2020 року становить 62 030 грн. та складається з: 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 16 139 грн 53 коп. - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - пені, 0,00 грн. - комісії.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по тілу кредиту районний суд виходив з висновків Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15, а також висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, зокрема, з такого.

«Умови і правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», відповідно до яких встановлена відповідальність позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов`язань, не містять підпису відповідача. У зв`язку із цим, такі «Умови і правила надання банківських послуг» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н 29 травня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.

На підтвердження умов договору банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31 серпня 2020 року, виписку про рух коштів за період з 03 червня 2013 року до 31 липня 2020 року, довідку про надані ОСОБА_1 кредитні карти, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 29 травня 2013 року, витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копію паспорту ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями указаних письмових доказів 29 травня 2013 року відповідачем було отримано у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до лютого 2017 року, 18 вересня 2014 року кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до січня 2018 року, 18 вересня 2014 року кредитну картку № НОМЕР_3 зі строком дії до січня 2018 року, 14 лютого 2017 року кредитну картку № НОМЕР_4 зі строком дії до травня 2021 року, 26 грудня 2017 року кредитну картку № НОМЕР_5 зі строком дії до грудня 2021 року (а. с. 48).

Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку почався з 29 травня 2013 року та 18 вересня 2014 року встановлено кредитний ліміт 2 800 грн, 18 вересня 2014 року кредитний ліміт було зменшено до 2 800 грн, 18 вересня 2014 року кредитний ліміт було збільшено до 3 300 грн, 08 грудня 2014 року кредитний ліміт було зменшено на 2 000 грн, 15 липня 2016 року кредитний ліміт було збільшено до 4 000 грн, 23 липня 2016 року кредитний ліміт було збільшено до 6 000 грн, 16 серпня 2016 року кредитний ліміт було збільшено до 7 000 грн, 05 липня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 25 000 грн, 13 березня 2018 року кредитний ліміт було збільшено до 26 500 грн, 19 грудня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн (а.с.47).

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 29 травня 2013 року станом на 31 серпня 2020 року, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 62 030 грн, яка складається з: 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 45 890 грн 47 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 16 139 грн 53 коп. - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - пені, 0,00 грн. - комісії (а. с. 19, 20).

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по періодам та видам платежів. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 03 червня 2013 року до 31 липня 2020 року (а. с. 21-46). Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 29 травня 2013 року убачається, що відповідач згоден з тим, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг до його укладення згідно з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки із сайту http://privatbank.ua. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами та сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. Також згоден з Умовами та правилами накопичення «скарбничка» та згоден на оформлення послуги.

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та дату його укладення - травень 2013 року, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 визначеного позивачем залишку простроченої заборгованості по тілу кредиту відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

ОСОБА_1 користувався кредитними коштами Банку протягом семи років і, ураховуючи зміст наведеного відповідачем у апеляційній скарзі арифметичного підрахунку отриманих від Банку та повернутих позивачу коштів, намагається уникнути сплати за надані послуги кредитування та відповідальності за порушення строків повернення кредитних коштів, які мали місце протягом наведеного періоду, що відображено у виписці про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 03 червня 2013 року до 31 липня 2020 року (а. с. 21-46).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У даних правовідносинах, як вже зазначено вище, з огляду на конкретний зміст укладеного між сторонами договору приєднання та період і тривалість правовідносин - з червня 2013 року до липня 2020 року, до них не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення районного суду шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Одночасно суд зазначає, що, оскільки така зміна рішення не вплинула на розмір стягуваної з відповідача заборгованості, потреба у розподілі судових витрат апеляційним судом відсутня.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Коротя Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45 890 грн. 47 коп. змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді О. В. Борисова

Т. О. Невідома