Справа № 367/2106/17
Провадження №2/367/340/2021
31 березня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Шестопалової Я.В.
при секретарі Будинкевич Ю.А.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив, що 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) уклали письмово Договір позики від 04 жовтня 2016 року надалі - Договір). За умовами Договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 1900 Євро та зобов`язався повернути отримані кошти до 04 грудня 2016 року. Проте, відповідач не повернув позивачу грошові кошти в обумовлений Договором строк, чим порушив умови Договору. Таким чином, відповідач порушив умови Договору та викладені вище приписи законодавства України не повернувши позивачу в строк грошові кошти в еквіваленті 1900 Євро. Отже, з урахуванням курсу Національного банку України (100 євро за курсом НБУ на дату подання позову становить 2 956,74 грн.) з відповідача за порушення зобов`язань перед позивачем підлягає стягненню сума грошових коштів у розмірі 56 178,06 грн. Позивач зазначив, що за невиконання зобов`язання перед позивачем сплатити в строк суму боргу, що передбачена в Договорі, втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складають 1 702,19 грн. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у ст. 536 ЦК України, це плата за користування чужими коштами. Також зазначив, що виходячи зі змісту наведеної норми Цивільного кодексу України, Відповідач зобов`язаний сплачувати проценти за користування грошовими коштами, що в свою чергу становить 531,00 грн. Також, відповідно до Договору, а саме п. 3 зазначено, що «у випадку прострочення позичальником зобов`язання з повернення суми позики, позичальник зобов`язується сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення». Отже, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, та п. 3 Договору, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, становить 4 955,98 грн. Також зазначив, що в зв`язку з обставинами, що склалися в даній справі та підготовкою процесуальних документів до неї, позивач змушений був звернутись до адвоката для надання професійної правової допомоги, про що був складаний Договір про надання правової допомоги № 24-02/17-Ц від 24.02.2017 року, згідно якого сума вартості наданих послуг склала 1792,50 грн., що передбачено Додатковою угодою №1 до вказаного договору, яка в свою чергу підтверджується квитанцією.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання згідно договору позики у розмірі 56 178,06 грн. І (п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят вісім грн., шість коп.), втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1 702,19 грн. (одна тисяча сімсот дві грн., дев`ятнадцять коп.), пеню у розмірі 4 955,98 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн., і дев`яносто вісім коп.), проценти за користування грошовими коштами у розмірі 531,00 грн. (п`ятсот тридцять одна грн. 00 коп.), суму витрат на надання правової допомоги у розмірі 1792,50 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто дві грн. 00коп.), суму судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання, в якому вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином поштою, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком за місцем реєстрації, та розміщенням оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши у судовому засіданні оригінал договору позики, вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали письмово Договір позики. За умовами Договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 1900 Євро та зобов`язався повернути отримані кошти до 04 грудня 2016 року. Наведені обставини справи підтверджуються копією договору позики (а.с. 4) долученої до справи, оригінал якого було оглянуто у судовому засіданні.
Також, у судовому засіданні було встановлено,що відповідач порушив умови Договору та викладені вище приписи законодавства України не повернувши позивачу в строк грошові кошти в еквіваленті 1900 Євро, що з урахуванням курсу Національного банку України (100 євро за курсом НБУ на дату подання позову становить 2 956,74 грн.) з відповідача за порушення зобов`язань перед Позивачем підлягає стягненню сума грошових коштів у розмірі 56 178,06 грн.
Крім того, суд встановив, що у зв`язку з невиконання зобов`язання перед позивачем сплатити в строк суму боргу, що передбачена в Договорі, позивач поніс втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складають 1 702,19 грн.та проценти за користування грошовими коштами, що в свою чергу становить 531,00 грн.
Також, було встановлено, що відповідно до п. 3 Договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, що становить 4 955,98 грн.
Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63ц 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову.
Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В порядку відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді, позивач просить про відшкодування суми судових витрат.
За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.
Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених останнім витрат в розмірі 2200,00 грн. на правову допомогу. Розрахунок таких витрат підтверджений наданими до суду доказами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 640,00 грн.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Керуючись ст.16, 526, 527, 530, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст.4,10, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання згідно договору позики у розмірі 56 178,06 грн.(п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят вісім грн., шість коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1 702,19 грн. (одна тисяча сімсот дві грн., дев`ятнадцять коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 4 955,98 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн. дев`яносто вісім коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовими коштами у розмірі 531,00 грн. (п`ятсот тридцять одна грн. 00 коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на надання правової допомоги у розмірі 1792,50 грн. (одна тисяча t сімсот дев`яносто дві грн. 00 коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: Я.В. Шестопалова