Справа № 510/1626/20
Провадження № 2/510/313/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги (уточнені) визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність.

Представник позивача ОСОБА_4 уточнила свої позовні вимоги, на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія договору купівлі-продажу від 06.06.2019р.; копія заповіту від 26.06.2007р.,оформленого на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.1967р.; копія рішення №266 від 30.07.1958р. виконкому Ренійської міської ради про відведення земельної ділянки під житлову забудову; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіт) від 05.02.2009р.; копія витягу зі спадкового реєстру (спадкова справа заведена 28.12.2007р.) від 05.02.2009р. копія листа нотаріуса від 05.02.2009р.; копія акту прийому-передання від 06.06.2019р.; копії свідоцтв про народження відповідачів ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_6 із ОСОБА_7 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши, що 06.06.2019 р. між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , була досягнута домовленість про купівлю належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 за 162000 грн.06.06.2019р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на житловий будинок (які були у них в наявності), саму нерухомість в натурі (цей факт підтверджується актом прийому-передачі нерухомості від 06.06.2019р.). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу 06.06.2019р.) вони не рахувалися зареєстрованими власниками спірного майна, а фактично володіли ним. Так, відповідачі являються спадкоємцями за заповітом ОСОБА_5 , за яким і досі рахується документально спірний житловий будинок. Після смерті ОСОБА_5 03.07.2007р. відповідачі прийняли спадщину, однак, не зверталися за її оформленням. Однак, незважаючи на це, в силу положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При зверненні до відповідних органів із питанням про засвідчення договору, оформлення документації на житловий будинок на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 06.06.2019р. було укладено від імені продавців, які на той час не були оформлені власниками об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не мали права на відчуження нерухомості у зв`язку із тим, що вони на той час належним чином не оформили право власності на нерухомість в порядку спадкування, не зареєстрували її належним чином у відповідних органах. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а позивач купив житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 за 162000 грн. 06.06.2019р. позивач передав відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачу документи на будинок (які були у них в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо житлового будинку та встановленні права на нього у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на:

-житловий будинок із надвірними та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (який в цілому складається з: житлового будинку літ.А загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 50,20 кв.м., підсобною площею 36,80 кв.м.; літньої кухні літ. Б; веранди літ. б; сараю літ. В; огорожі 1-3; споруди 4), що належав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (за документами рахується за ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ) .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник