КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Коробко Дмитром Вікторовичем , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Українця В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановила:

В квітні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 369720 грн авансу за попереднім договором купівлі-продажу.

Вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення виконання зобов`язань за майбутнім договором ОСОБА_3 сплатив аванс у сумі 369720 грн.

Проте до укладення основного договору виявлено обставини, які знижують вартість квартири або можливість її використання за призначенням, а саме: улаштовано систему теплої підлоги, яка підключена до будинкової системи ГВП поза приладами обліку. У зв`язку із цим договір не був укладений, проте ОСОБА_1 відмовляється повернути суму авансу.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на кватиру АДРЕСА_1 .

Необхідність у забезпеченні позову обґрунтовує підставами позову. Вказує, що в мережі Інтернет на різних ресурсах розміщено інформацію про продаж цієї квартири. Згідно відомостей державних реєстрів майна, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги позивача, у власності відповідача немає.

У заяві вказано про можливість реалізувати заходи зустрічного забезпечення на вимогу суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року заяву задоволено частково, заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Коробко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на те, що твердження про відчуження квартири ґрунтуються на припущеннях та на неперевіреній судом інформації. При цьому суд безпідставно вказує, що квартира є спірною, тоді як предметом позову є грошова вимога.

Вказує, що ухвала не містить обґрунтованих висновків про те, яким чином у разі відчуження квартири буде ускладнено виконання рішення суду.

Посилається на неспівмірність заходів забезпечення по відношенню до ціни квартири 4 351 320 грн.

Представником ОСОБА_3 - адвокатом Пінчуком О.Г. подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що заява про забезпечення позову обґрунтована з посиланням на ризики, що можуть виникнути у зв`язку із незастосуванням заходів забезпечення позову, а висновки суду за наслідками розгляду заяви ґрунтуються на законі.

Доводи про неспівмірність уважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано інформації про інше майно, яке могло б забезпечити вимоги, а посилання на вартість квартири не підтверджені доказами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Коробко Д.В. апеляційну скаргу підтримав.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 23 вересня 2021 року та його представник адвокат Пінчук О.Г. заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються твердження позивача та висновки суду про необхідність застосування заходів забезпечення позову задля можливості гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Щодо співмірності заходів забезпечення із заявленими вимогами, то апеляційний суд зазначає, що заборона вчинення дій повністю співвідноситься із матеріальною вимогою, що порушена у позовній заяві.

Щодо співвідношення між ціною позову та вартістю квартири, апеляційний суд зазначає, що відповідач має право запропонувати заміну заходу забезпечення позову іншим, що врегульовано у статті 156 ЦПК України. Згідно ж тверджень позивача, то ним не виявленого іншого майна відповідача, яке могло б забезпечити його вимоги.

При цьому, апеляційний суд вказує, що співмірність також передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Разом з тим, апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів про те, що вжиті заходи забезпечення позову в будь-який спосіб звужують права відповідача у непередбачений законом спосіб.

Натомість, ураховуючи вимоги матеріального характеру, вжиття заходів забезпечення позову спроможне забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

Аргументи скаржника про необхідність доведення реальності загрози апеляційний суд відхиляє та зазначає, що така загроза розглядається як потенційна, що є цілком достатнім для реагування у спосіб забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Коробко Дмитром Вікторовичем , залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова