Справа № 296/4530/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

представника позивача Ковальчука А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019р. АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 24983,24 грн. за кредитним договором №б/н від 12.04.2010р. та судові витрати в сумі 1921,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" зазначило, що ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12.04.2010р., згідно якої отримала кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що разом складає договір про надання банківських послуг. Відповідач не повернула своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.04.2019 року, становить 24983,24 грн., з яких: 6559,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5968,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9988,64 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 800 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф - (фіксована частина); 1165,87 грн. - штраф (процентна складова).

В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 16906,09 грн., з яких: 12528,73 грн. прострочене тіло кредиту, 4377,36 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.

Відповідач у відзиві просила у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовити. В обґрунтування заперечень вказала, що отримала кредитні кошти в сумі 4000 грн., з яких могла розпорядитись лише 3810,00 грн. В 2014р. не маючи заборгованості по кредиту звернулась до позивача з метою розірвання угоди про банківське обслуговування. У відділенні банку 12.04.2014р. видали нову банківську картку. При цьому, жодних документів вона не підписувала, про отримання картки поставила свій підпис в окремому документі. З наданими до позовної заяви Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку не ознайомлювалась, відповідно, їх не підписувала. Посилаючись на те, що розмір процентної ставки змінювався в односторонньому порядку, у задоволенні позову в частині стягнення нарахованих відсотків, на думку відповідача, слід відмовити.

В клопотанні про витребування доказів (а.с.116, т.1) позивач зазначила, що ніяких договорів - приєднання не підписувала. Заяв-анкет про приєднання до правил і умов не підписувала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та просив його задовольнити. На запитання головуючого судді з приводу оригіналів документів пояснив, що в архів банку оригінал договору, який укладався між сторонами, не передавався. Також вказав, що відповідачем було отримано кредитні кошти в сумі 27079,71 грн., а на погашення кредиту внесено 29747,29 грн.

Відповідач проти позову заперечила, вказавши, що заявлена сума заборгованості є необґрунтованою та не доведеною. Підтвердила, що дійсно з 2007р. користувалась карткою АТ КБ "Приватбанк", заборгованість погасила. Згідно її розрахунку сума отриманого кредиту складає 16790,70 грн., сума повернутих коштів 22273,89 грн.

Разом з тим, позивач в судовому засіданні заперечила факт підписання анкети-заяви від 12.04.2010р.

На запитання головуючого судді з приводу підписання Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду ОСОБА_1 вказала, що підпис, наявний у вказаній Довідці, схожий на її підпис, однак не впевнена, що належить їй.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Приписами ч.1 ст.95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.95 ЦПК України).

Пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які підтверджується анкетою-заявою відповідачки від 12.04.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я ОСОБА_1 , та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши зазначені докази, суд встановив, що вони не підтверджують факт існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості саме на підставі укладеного з банком кредитного договору згідно анкети-заяви від 12 квітня 2010 року (а. с. 9, т.1).

Так, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 11 лютого 2021 року задоволено клопотання відповідача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінал анкети-заяви позичальника від 12.04.2010р., інші документи, які свідчать про підписання ОСОБА_1 заяви-анкети від 12.04.2010р. про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, додаткових договорів, ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифів Банку, а також доказів отримання повідомлень ОСОБА_1 від АТ КБ «ПриватБанк» про зміну (збільшення) процентів за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.134, т.1).

У листі №893020-ВБ від 20.04.2021р. на виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що надати оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (а.с.191, т.1).

Додана банком на виконання вимог ухвали суду Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду підписана, однак не зазначено ким саме. В довідці відсутні дані про те, що вона надана для підписання саме ОСОБА_1 . Отже, її не можна розцінювати як складову кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви (а. с. 208, т.1).

Враховуючи викладене, копія анкети-заяви від 12.04.2010р., оригінал якої відсутній, Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, які не підписані відповідачем, і Тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду не є належним доказом того, що відповідач уклала з банком кредитний договір на умовах, визначених в останніх.

При цьому, суд приймаючи до уваги банківські виписки, встановив, що відповідач користувалась коштами банку, що не заперечувалось ОСОБА_1 в судових засіданнях та у відзиві. Разом з тим, згідно розрахунків обох сторін отримані відповідачем кошти повернуті банку, що, в свою чергу, свідчить про відсутність заборгованості.

З огляду на викладене, доводи АТ КБ «ПриватБанк» про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним на підставі анкети-заяви від 12.04.2010р. є безпідставними, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак