Дата документу 25.03.2021
Справа № 501/660/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м.Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участю:

секретаря Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду Іллічівського міського суду Одеської області в цивільну справу № 501/440/21

за позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2

відповідача: ОСОБА_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2

відповідача: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3

Предмет та підстави позову: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі 29 квітня 1998 року за №22848.

Учасники справи не з`явились в судове зсідання.

Негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне.

Виклад позиції позивача.

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому мотивуючи тим, що 29 квітня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як продавцями та позивачкою, ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Договір був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований там же за №22848 від 29 квітня 1998 року, але у зв`язку із необізнаністю сторін не був посвідчений нотаріально внаслідок чого вона не може розпоряджатися вказаної квартирою.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.29).

Інші процесуальні дії у справі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 29 квітня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як продавцями та ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 9-11).

Зазначена квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ІСРЗ 26 грудня 1996 року, зареєстрованого Іллічівським БТІ від 07 березня 1997 р., під №12 стр. 160 кн. Пр-96.

Вказаний договір купівлі продажу нерухомого майна з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу», був укладений на Одеській товарній біржі та зареєстрований там же за №22848 від 29 квітня 1998 року.

Згідно п. 5 Договору зазначену квартиру продано за 6 052 (шість тисяч п`ятдесят дві) гривень. Грошові кошти у розмірі 6 052 гривень продавці отримали від покупця до підписання договору купівлі-продажу, та в свою чергу звільнили квартиру та змінили місце реєстрації проживання в строк, передбачений пунктом 6 Договору.

Відповідно до технічного паспорту, складеного 12.05.1998 року, інвентарний № 2224, реєстровий № 96 ПР-14-334, власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 (а.с. 12-15)

Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого Іллічівським бюро технічної інвентаризації від 12 травня 1998 року, право особистої приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Запис в реєстровій книзі № ПР-14, реєстровий №96 стор. 334 (а.с. 16).

З 1998 року та по сьогоднішній день в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає син позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у квартирі осіб від 26.02.2021 року (а.с. 17).

Таким чином, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

На час укладення договору сторони не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції від 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 15 чинного на той час Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 335 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, всі умови договору сторонами були виконані і ніяких претензій один до одного вони не мали.

В теперішній час відповідачі ухиляються від належного нотаріального посвідчення договору, що порушує право власності позивача, який не може в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатися своїм нерухомим майно у вигляді придбаної квартири.

Згідно ст. 45 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

У ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (редакція від 1963 року) зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі 29 квітня 1998 року за №22848 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв.м., житловою 16,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі 29 квітня 1998 року за №22848.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Смирнов В.В.