Справа № 135/268/21
Провадження № 2-о/135/15/21
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

30.03.2021 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гайсинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та встановлення правоналежності документа,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та встановлення правоналежності документа.

При вирішенні питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження, судом встановлено, що заяву подано без додержання всіх вимог, викладених у статтях 177, 318 ЦПК України, а тому на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Згідно із ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено ст. 315 ЦПК України.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без, по батькові, місце і час народження якої, що значиться в документі, збігається з прізвищем, ім`ям та по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту неправильності актового запису. Хоча зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18).

Отже, за положеннями зазначених норм процесуального права встановлення факту, що має юридичне значення, який не зазначено в частині 1 статті 315 ЦПК України, можливе виключно за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно пункту 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Вищевказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.02.2018 року по справі № 760/19921/16-ц.

Разом з цим, особа не позбавлена можливості захистити своє право в порядку, визначеному вищенаведеними положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793.

Норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів. Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії компетентних державних органів щодо розгляду спірного питання.

Крім того, у випадку отримання відмови компетентного органу заявник має право оскаржити її в порядку адміністративного судочинства, а не шляхом пред`явлення цивільного позову чи заяви.

Враховуючи зазначене вище встановлено, що заявником не дотримано умов, за яких можливе прийняття судом заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник не зазначив який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником до заяви додано квитанцію про сплату судового збору №0.0..1 від 11.03.2021 на суму 454 грн сплаченого в Ладижинському відділенні Вінницької філії АТ КБ «ПриватБанк».

Дослідивши заяву, додані до неї документи, а саме квитанцію про сплату судового збору суддею встановлено, що заявником сплачено судовий збір на рахунок, призначений для подачі заяв до Гайсинського районного суду Вінницької області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заявник подав заяву про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та встановлення право належності документа до Ладижинського міського суду Вінницької області.

Відповідно до вимог Закону заявник мав сплатити судовий збір за місцем розгляду справи - до Ладижинського міського суду Вінницької області на відповідний рахунок: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Ладижин/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку UA0002916; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України,050).

Тому, квитанція про сплату судового збору, яка додана до заяви не може бути врахована Ладижинським міським судом Вінницької області при прийнятті заяви, так як це буде порушенням положень Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 177 і 318 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Недоліки підлягають усуненню шляхом надання квитанції про сплату судового збору, а також зазначення причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, докази, на підтвердження неможливості його встановлення та неможливості внесення змін у правовстановлюючі документи в позасудовому порядку.

Керуючись ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гайсинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та встановлення право належності документа.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом п?яти днів з дня вручення даної ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя