Справа № 587/254/21
ЗАОЧНЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з тих підстав, що на підставі договору купівлі-продажу квартири їй належить право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що відповідач по справі є її онукою, значиться зареєстрованою з 2010 року, однак з моменту реєстрації там не проживає, фактичне місце проживання онуки їй невідомо, оскільки після розлучення батьків відповідача (її сина та невістки), вони не спілкуються. Відповідач не приймає участі в утриманні житла та не сплачує комунальні послуги, її особисті речі відсутні, в зв`язку з чим реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею. Посилаючись на ці обставини, позивач просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Оскільки відповідач, відповідно до п. 3 ч. 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вважається повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2007 року належить квартира під АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.6).

Спільного господарства позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 не веде, членом її сім`ї вона не являється.

У зазначеній квартирі з 01.06.2010 року значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки, виданої виконкомом Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області № 599/02-37 від 14.09.2020 року (а.с.10,28), але відповідач не проживає з часу реєстрації і по теперішній час. ОСОБА_2 добровільно залишила квартиру, місцезнаходження якої невідомо, її особисті речі у квартирі відсутні, витрат по її утриманню не несе.

Згідно акту підтвердження про не проживання осіб за місцем реєстрації на території Бездрицької сільської ради, складеного комісією у складі депутата ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає (а.с.11).

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не мешкає в спірній квартирі більше 10 років. Ніяких перешкод в користуванні квартирою позивач їй не чинила, вона добровільно покинула житло, не проживає і не цікавиться ним, комунальні рахунки не сплачує.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. 71 ЖК України суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко