Номер провадження: 22-ц/813/6524/21
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кот Дмитро Геннадійович, про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту припинення зобов`язань із договору позики, встановлення факту припинення іпотеки у зв`язку з припиненням юридичної особи позикодавця. Встановлення цих фактів необхідно заявнику для зняття заборони відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за заявою про встановлення юридичного факту на підставі ст. 315 ЦПК України, оскільки із заяви вбачається спір про право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом виключення цього майна з акту опису (арешту). Також роз`яснено, що законом встановлено інший порядок розгляду таких справ, а саме подання позовної заяви про зняття арешту (заборони).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Малиновського районного суду м. Одеси для продовження розгляду заяви.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про отримання ними судових повісток.

Крім того, 29 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 07 жовтня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.

До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.

Матеріалами справи встановлено, що 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити факт неукладеності договору позики, підписаного його сторонами ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані» та ОСОБА_1 07.11.2005р.; встановити факт припинення зобов`язань, що випливають з договору позики, підписаного між сторонами ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані» та ОСОБА_1 07.11.2005р.; встановити факт припинення іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору іпотеки від 07.11.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. за реєстровим номером 3658, сторонами договору є ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані» та ОСОБА_1 ; встановити у резолютивній частині судового рішення, що воно є підставою для зняття заборони на нерухоме майно.

В заяві про встановлення факту, що має юридичне ОСОБА_1 зазначає, що 07 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані» були укладені договори позики №3658 та іпотеки №3659, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1 Договору позики, позикодавець передає а позичальник позичає грошові кошти у розмірі 200 000 гривень, які позикодавець зобов`язується передати позичальнику до 08 листопада 2005 року. Проте грошові кошти позичальником так і не були отримані, фактично сторони відмовились від договору позики, копії договорів позики та іпотеки у заявника не збереглись.

При цьому, будучи зареєстрованим іпотекодержателем ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані» так і не вчинив необхідних дій, направлених на припинення обтяження у відповідному реєстрі належного заявнику майна. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 перебуває під обтяженням заборони на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №3659 від 07.08.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г..

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що із поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається наявність спору про право, який підлягає вирішенню в позовному провадження.

Оскільки, фактично із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом виключення цього майна з акту опису (арешту), а згідно ст. 315 ЦПК України, в такому випадку суддя відмовляє у відкритті провадження у справі. При тому, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, законом встановлено інший порядок розгляду таких справ.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами другою та третьою вказаної статті встановлено перелік справ, які розглядаються в порядку окремого провадження.

До таких справ відносяться справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293, частини перша та друга статті 315 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19 (провадження №1-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

В силу частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Оскільки, встановлення факту, про який просить заявниця, пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, а саме вирішення правового статусу квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , але на теперішній час перебуває під обтяженням заборони на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №3659 від 07.08.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані».

Встановлення факту про який йдеться в заяві, може вплинути на виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків чи інтересів ТОВ «Юкрейн ойл сідс енд грейнс трейдінг компані», навіть за відсутності заперечень, а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження та можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності, із залученням до участі в справі всіх заінтересованих осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження, при цьому роз`яснив заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах, а не у порядку окремого провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного процесуального законодавства України та правильність висновків суду не спростовують.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відмова у відкритті провадження, як це передбаченого законом, а саме ч. 4 ст. 315 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися до суду з позовом в загальному порядку, оскільки вказана заява подана для подальшого юридичного оформлення правового статусу квартири, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 07 жовтня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік