КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/943/2021 Головуючий суддя: Олійник В.І.
УХ В А Л А

Іменем України

23 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

розглянувши заяву Фіногєєва Володимира Михайловича - представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № 001-2008-1125 від 10 квітня 2008 року у розмірі по 69 960 доларів США з кожного та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 09 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору № 001-2008-1125 від 10 квітня 2008 року в сумі 69 960 доларів США, що еквівалентно станом на день винесення рішення 1 956 781,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 145 грн. 74 коп.

В іншій частині задоволення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 09 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 09 квітня 2021 року.

21 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Фіногєєва В.М. - представника АТ «Універсал Банк», в якій просить забезпечити позов AT «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку за номером АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0423 площею 0,196 га, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності за номером НОМЕР_1 від 02.12.2013 року; земельну ділянку за номером НОМЕР_2 з кадастровим номером :01:001:0422, площею 0.25га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності за номером НОМЕР_3 від 02.12.2013року; земельну ділянку за номером НОМЕР_2 з кадастровим номером :01:001:0421, площею 0.2024га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності за номером НОМЕР_4 від 02.12.2013 року.

Заяву обґрунтовує тим, що згідно інформаційної довідки № 267768640 від 27.07.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що ОСОБА_3 , який є поручителем ОСОБА_1 на праві власності належать вказані земельні ділянки, і відсутність заборони відчуження на нерухомому майні відповідача ОСОБА_3 може призвести до його відчуження, що у свою чергу, може унеможливити виконання рішення суду у повному обсязі, тому вважають за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказане майно.

Зазначає, що враховуючи значний розмір кредитної заборгованості - 69 960 доларів США, існує реальна загроза невиконання ОСОБА_3 рішення суду, а тимчасове обмеження у розпорядженні його власністю, в даному випадку, є виправданим втручанням у право власності. Вказує, що при цьому відповідач ОСОБА_3 не обмежений у праві володіння та користування належним йому майном.

Дослідивши доводи заяви Фіногєєва В.М. - представника АТ «Універсал Банк» про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За правилом ст. 151 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з пунктом 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Крім того, представник АТ «Універсал Банк» не надав належних та допустимих доказів співмірності вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заява Фіногєєва В.М. - представника АТ «Універсал Банк» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Фіногєєва Володимира Михайловича - представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: