Справа № 509/3178/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

за участю представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 ОСОБА_2

суб`єкта оскарження старшого державного виконавеця Овідіопольського РВ ДВС ПМРУ управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротаря Ю.В.

стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, в порядку загального позовного провадження скаргу заявника (боржника) ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи стягувача ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження : старший державний виконавець Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Юрій Валерійович про визнання неправомірним дій та скасування неправомірних рішень державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ :

6 липня 2020 року, заявник (боржник) ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку в подальшому уточнив, та в остаточній редакції якою від 21.12.2020 р. просив суд, поновити йому строк для подання скарги, визнати незаконними дії державного виконавця по складенню неправомірних постанов старшого державного виконавця Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербини О.В. від 28.02.2018 р. про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.03.2019 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 09.04.2019 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 09.04.2019 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 09.04.2019 р., а також постанов старшого державного виконавця Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротаря Ю.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.03.2020 р., про арешт коштів боржника від 27.03.2020 р., про арешт майна боржника від 27.03.2020 р., про розшук майна боржника від 27.03.2020 р. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.06.2020 р.

В судовому засіданні представниця скаржника (боржника) підтримала уточнену скаргу ОСОБА_1 в редакції від 21.12.2020 р. та просила її задовольнити.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав її безпідставності та стверджуючи, що всі оскаржувані постанови державного виконавця виконані законно, а деякі з них виносились державним виконавцем на підставі її заяв, повністю погодившись та підтримавши розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 03.02.2021 р., складеного державним виконавцем Ротарем Ю.В. щодо існуючої заборгованості боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суб`єкт оскарження старший державний виконавець Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Ю.В. в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення скарги, вважаючи її хибною та необґрунтованою з підстав, викладених у письмових заперечення на скаргу з додатками з виконавчого провадження АСВП № 33609534, в яких він просив суд, відмовити у задоволенні необґрунтованої скарги, вважаючи свої, як державного виконавця по складенню вищевказаних постанов та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів законними, ухваленими згідно Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 28-67).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали скарги, копії виконавчого провадження АСВП № 33609534 за виконавчим листом № 2-710/2002 від 19.12.2007 р., суд дійшов до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на дату виконання рішення суду) - державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 20 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України.

Стаття 195 СК України передбачає - заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону України № 606-XIV (606-14), відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 (146-93-п) (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно із п.п. 3,18,23,24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до пунктів 3,4 розділу ХXI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстровану в Міністерстві

юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 - у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Частина 1 статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 126 ЦПК України передбачено - право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що в Овідіопольському РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавчий документ - виконавчий лист № 2-710/2002 виданий Овідіопольським райсудом Одеської області 19.12.2007 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його місячного заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 29.07.2002 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 39-41).

Так, 26.06.2012 р. державним виконавцем, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-710/2002 виданого Овідіопольським райсудом Одеської області 19.12.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його місячного заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 29.07.2002 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43,48).

Згідно «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 № 512/5 розділ 3, п.5 ч. 2 - у разі виконання рішення майнового характеру в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника за встановленою формою, протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

01.08.2012 року державним виконавцем направлено запити до УПФУ в Овідіопольському районі Одеської області про те,чи отримує боржник пенсію, Відділу Держкомзему в Овідіопольському районі щодо наявності майна належного боржнику, адресно-довідкового бюро в Одеській області щодо місця проживання боржника, Овідіопольського районного центру занятості щодо місця працевлаштування боржника, КП «Овідіопольське РБТІ» щодо наявності рухомого майна належного боржника, ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району щодо належних боржнику автотранспортних засобів (а.с. 44 оборот аркуша).

20.08.2012 року до Відділу надійшла відповідь Головного управління МВС України в Одеській області про відсутність транспортних засобів належних боржнику (а.с. 45).

03.09.2012 року державним виконавцем направлено запит до Адресно довідкового бюро в Одеській області, щодо адреси мешкання боржника ОСОБА_1 у відповідь на який 25.09.2019 року надійшла відповідь що боржник за обліками адресно-довідкової картотеки Овідіопольського РС не значиться (а.с. 46).

07.09.2012 року до Відділу надійшла відповідь УПФ України в Овідіопольському районі про те, що боржник в управлінні ПФ України пенсію не отримує, не являється платником внесків, не перебуває на обліку як фізична особа-підприємець та надати інформацію щодо місця роботи на мають можливості через відсутність у постанові державного виконавця номеру облікової картки застрахованої особи (а.с. 46 оборот аркуша).

13.09.2012 року Овідіопольський районний центр зайнятості надав довідку про те , що боржник не перебуває на обліку в Овідіопольському районному центру зайнятості (а.с. 47).

14.09.2012 року до Відділу від КП «Овідіопольське РБТІ» надійшла відповідь про відсутність нерухомого майна на території Овідіопольського району Одеської області належного боржнику (а.с. 47).

27.09.2012 року до Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області направлено запит державного виконавця щодо місця перебування боржника (а.с. 47 оборот аркуша).

25.10.2012 року до Відділу надійшла відповідь Головного управління МВС України в Одеській області про відсутність транспортних засобів належних боржнику (а.с. 45).

19.12.2012 року державним виконавцем рекомендованим листом направлений викликпопередження боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі (а.с. 48 оборот аркуша, 49 оборот аркуша).

14.01.2013 року державним виконавцем до Овідіопольського РВ ГУМВС України направлено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ до проведення виконавчих дій у вигляді примусового приводу боржника ОСОБА_1 до РВ ДВС (а.с. 56).

17.01.2013 року боржник з`явився до Відділу про що складено відповідний акт державного виконавця (а.с. 52).

Обізнаність про наявність виконавчого провадження, стороною якого в якості боржника є ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме копією акту державного виконавця від 17.01.2013 року та поясненнями написаними боржником ОСОБА_1 власноруч 17.01.2013 року, згідно з яким боржник з`явився до до Овідіопольського РВ ДВС 17.01.2013 р. під підпис ознайомився з розміром заборгованості та зобов`язався сплачувати заборгованість (а.с. 50 оборот аркуша).

Враховуючи викладене, суд вважає хибними та голослівними твердження представниці боржника ОСОБА_1 про нібито необізнаність останнього про відкрите виконавче провадження та про існуючу, станом на 17.01.2013 р. заборгованість по сплаті аліментів, яка становила 11041,77 грн.

Відомостей про повне чи часткове виконання боржником обов`язку зі сплати аліментів станом на 28 лютого 2018 року у державного виконавця не було.

Жодних підтверджень щодо сплати аліментів та відсутності заборгованості на момент винесення тимчасових обмежень боржник не надав. У період з моменту попереднього розрахунку, а саме з 01.02.2013 року боржник не надав (а.с. 53 оборот аркуша).

27.04.2015 року до Відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_3 про притягнення до кримінальної відповідальності у звя`зку зі злісним ухилення боржника від сплати аліментів (а.с. 51).

05.05.2015 року боржнику вкотре направлено викликпопередження, за яким боржник не з`явився з невідомих причин (а.с. 53,55).

14.05.2015 року державним виконавцем направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області направлено запит щодо місця реєстрації боржника (а.с. 51 оборот аркуша).

02.06.2015 року державним виконавцем до Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності боржника.

02.06.2015 року державним виконавцем до Овідіопольського районного суду Одеської області направлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника у задоволенні якого відмовлено ухвалою Овідіопольського районного суду від 04.06.2015 року (а.с. 57,58).

28.02.2018 року винесена постанова про арешт майна боржника (а.с. 2).

28.02.2018 року державним виконавцем у зв`язку з тим, що за боржником наявна заборгованість понад шість місяців та керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, а також направлено вимогу державного виконавця з`явитись до відділу для складання протоколу про адміністративне правопорушення, які направлено на адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі (а.с. 3-6,53).

14.03.2018 року державним виконавцем під час виїзду за адресою вказаною у виконавчому листі складено акт державного виконавця про відсутність боржника за вказаною у виконавчому листі адресою (а.с. 52).

02.08.2018 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості боржника, яка складала 78558,27грн. станом на 01.08.2018 року (а.с. 53 оборот аркуша).

02.08.2018 року до Відділу з`явилась стягувач, яка була отримала розрахунок заборгованості станом на 01.08.2018 року та повідомила, що боржник працює у ТОВ «Агро - Долина».

02.08.2018 року державним виконавцем направлено запит до ТОВ «Агро-Долина» щодо заробітної плати боржника, відповідь на запит не надходила.

08.01.2020 року державним виконавцем, згідно відповіді ДФС України, встановлено РНОКПП боржника. Відповідні зміни внесені у АСВП.

27.03.2020 року винесена постанова про арешт майна боржника, та постанова про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу: TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 (а.с. 16,17,18).

27.03.2020 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника у банківських установах - МФО 305299 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та - МФО 322001 Акціонерне товариство "Універсал Банк" з урахуванням заборгованості зі сплати аліментів,штрафу накладеного державним виконавцем, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у сумі 189844,64 грн. (а.с. 15).

27.03.2020 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника з урахуванням заборгованості зі сплати аліментів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у сумі 189844,64 грн. (а.с. 15).

Згідно розрахунку державного виконавця від 03.02.2021 р. - заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 01.02.2021 року становить 70734,55 грн. з урахуванням ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.12.2020 р., якою було визнано неправомірним та скасовано розрахунки заборгованості по аліментам від 19.09.2020 р. та від 24.09.2020 р. за ВП № 33609534 складених державним виконавцем Овідіополсьського РВ ДВС Ротарем Ю.В. (а.с. 66,93,155-157).

Суд встановив, що боржником за весь період не було представлено відомостей про місце роботи. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює заборгованість обчислюється із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно електронної відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії від 17.03.2020. 12.06.2020 року встановлено, що боржник пенсію не отримує, згідно електронної відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи від 17.03.2020. 12.06.2020 року встановлено, що боржник працевлаштований у ФОП ОСОБА_5 , згідно електронної відповіді з Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих у юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями від 17.03.2020. 12.06.2020 року встановлено, що у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських та інших фінансових установах (а.с. 63).

Згідно електронної відповіді з МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 17.03.2020 року встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

22.06.2020 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на загальну суму 105972,91грн. та направлена до місця працевлаштування боржника (а.с. 18).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості щодо права власності у боржника відсутні (а.с. 62).

З письмових заперечень на скаргу, надісланих до суду суб`єктом оскарження вбачається, що після арешту коштів боржник зателефонував державному виконавцю, йому було повідомлено про підстави винесення постанов про арешт майна та арешт коштів боржника. Боржнику були направлені скан-копії матеріалів виконавчого провадження на «Viber», тому, що саме так спілкувався боржник саме там розпитував про стан виконавчого провадження, та повідомив що з`явиться до Відділу та надасть квитанції про сплату. Боржник до Відділу так і не з`явився.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закон України «Про виконавче провадження», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 р. за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень. Пунктами 6 та 7 Інструкції визначені вимоги, зокрема до постанови. Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, вона підписується електронним цифровим підписом. У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону. Інші посадові особи органів державної виконавчої служби у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів.

Станом на час спірних правовідносин, тобто на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 28.02.2018 року, діяла з 06.01.2018 року така редакція статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» із змінами, що внесені ЗУ №2234-УІІІ від 07.12.2017 року: порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2)подання заяви стягувачем або боржником; 3)надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5)закінчення виконавчого провадження. У разі виїзду боржника на постійне проживання до держави, з якою Україна не уклала договорів про надання правової допомоги, за рішенням суду до виїзду боржника за кордон стягнення аліментів здійснюється за весь період до досягнення дитиною повноліття. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи- підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом. Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, орган державної виконавчої служби на вимогу стягувача протягом десяти днів видає довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 1404-VIII, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону № 1404-VIII, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

28.08.2018 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання».

Вказаним нормативно-правовим актом внесені зміни до деяких законодавчих актів України.

Так, змінами до статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з 28.08.2018 р. Законом № 1404-VIII встановлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, суд вважає, що вищевказані оскаржувані постанови державного виконавця про застосування обмежень до боржника - винесені державним виконавцем правомірно, доводи скарги про неправомірне встановлення державним виконавцем зазначених обмежень відносно боржника не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження (24 вересня 2009 року), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

З матеріалів справи вбачається, що адресою місця проживання ОСОБА_1 , що зазначена у виконавчому листі, є АДРЕСА_1 , і саме на цю адресу неодноразово направлялись виклики державного виконавця та постанови.

На підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, обов`язком сторін, у тому числі боржника, є повідомляти державного виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження.

Аналогічний припис містить і ч. 4 ст. 19 чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення скаржника державного виконавця про іншу адресу місця свого проживання, ніж та, що зазначена у виконавчому листі.

Згідно довідки Головного управління статистики Одеської області від 17.12.2020 р. середньомісячна заробітна плата в Овідіопольському районі за 2002 2020 роки становила від 2684 грн. до 9731 грн., виходячи з якою державнис виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.02.2021 р. складає 70734,55 грн., з яким погоджується суд (а.с. 155-159).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 27 Конвенції ООН «Про права дитини» та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно з нормами сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років (ч. 4 ст. 194 СК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» - порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладлене, суд дійшов висновку, що скарга боржника ОСОБА_1 безпідставна та необґрунтована, з урахуванням того, що державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню та строк пред`явлення якого відповідає та узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідно, державним виконавцем здійснено усі можливі передбачені чинним законодавством дії щодо неупередженого, своєчасного та фактичного виконання судового рішення, що відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, а також, всі оскаржувані рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом.

Керуючись ст.ст. 126,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстровану в Міністерстві

юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги заявника (боржника) ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи стягувача ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження : старший державний виконавець Овідіопольського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ротар Юрій Валерійович про визнання неправомірним дій та скасування неправомірних рішень державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, в цей же строк, з дня отримання копії ухвали.

Повний текст судової ухвали складено та підписано 25.03.2021 р.

Суддя Гандзій Д.М.