ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/90/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мужа В.В., представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» - адвоката Степанової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/14917/19 за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Медова 6", в інтересах якого діє адвокат Степанова Олена Вікторівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року , повне рішення складено 10 жовтня 2020 року та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року, ухвалених суддею Ромазан В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., у якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до своєї гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, наведену головою ОСББ «Медова, 6» ОСОБА_2 у виданих характеристиках від 16.04.2019 року та від 16.04.2019 року на ОСОБА_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , до травня 2017 (травня 2019 року); зобов`язати ОСББ «Медова, 6» спростувати поширену відносно нього інформацію, стягнути з об`єднання співвласників «Медова, 6» на користь позивача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 130 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що до розірвання шлюбу із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) він проживав разом із нею та їх малолітнім сином у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначав, що на даний час, між позивачем та його колишньою дружиною існує спір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина - ОСОБА_4 Голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова,6», 16.04.2019 року видала характеристику на ОСОБА_1 у якій зазначила, що «… ОСОБА_1 проживав без реєстрації разом із ОСОБА_3 , 22.08.1995 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до травня 2017 року. За час проживання в квартирі АДРЕСА_1 проявив себе, як людина не комунікабельна, така що важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів та проявляє до них грубість та агресію до інших жителів. Часто з`являвся у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив. Участі у громадській діяльності у покращенні благоустрою будинку не брав, життям і проблемами будинку не цікавився. Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки ОСОБА_1 з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок з дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина, через що, неодноразово жителями будинку були зроблені йому зауваження..».

Позивач вказував, що зазначена характеристика вплинула на рішення комісії з питань захисту прав дитини №176 від 16.05.2019 р. виконавчого комітету Тернопільської міської ради, за яким визначено місце проживання його сина разом із матір`ю, а не з батьком, тому на його думку через вказану інформацію позивач позбавлений можливості проживати разом із дитиною, що суперечить його законним інтересам та інтересам малолітньої дитини. Вважає, що зазначена у характеристиці інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Позивач вказує, що він ніколи не підвищував голосу на свою дитину, тому жителі будинку не робили йому зауваження з приводу неправомірної поведінки. Зазначив, що за час проживання у квартирі по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 спілкувався та підтримував нормальні взаємини із сусідами, ніколи не проявляв агресії по відношенню до них, завжди прислухався до їхньою думки, по мірі можливості, допомагав у повсякденних життєвих ситуаціях. Жодного разу позивач не з`являвся перед ними у неадекватному стані, завжди поводив себе стримано та культурно. Зазначав, що вказана у характеристиці інформація є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача.

Також позивач вважає, що поширенням вказаної інформації відповідачем створено негативну соціальну оцінку його особи в очах працівників Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, принизила його честь, оскільки він є батьком, який всіма стараннями та зусиллями прагне, щоб його єдиний син проживав разом з ним та ріс здоровою та щасливою дитиною, при цьому був забезпечений усім необхідним для його розвитку та виховання. Також, позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо нього, відповідачем завдано йому моральної шкоди у розмірі 130 000 гривень, яку просить стягнути із відповідача.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь і гідність ОСОБА_1 інформацію викладену у характеристиках на ОСОБА_1 , батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , виданих 16 квітня 2019 року головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 наступного змісту «… ОСОБА_1 проживав без реєстрації разом із ОСОБА_3 , 22.08.1995 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до травня 2017 року (до травня 2019 року). За час проживання в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проявив себе, як людина не комунікабельна, зокрема важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів, не рідко проявляє грубість та агресію по відношенні до інших жителів. Часто з`являється у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив…Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки ОСОБА_1 з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок із дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина, через що, неодноразово, жителями будинку були зроблені йому зауваження..».

Зобов`язано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» спростувати зазначену інформацію шляхом повідомлення особам, у тому числі юридичним, яким видані зазначені характеристики на ОСОБА_1 про ухвалене судове рішення у справі, в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили.

У решті вимог відмовлено.

Стягнуто із об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року стягнуто із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» у користь ОСОБА_1 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду, від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Медова 6", в інтересах якого діє адвокат Степанова О.В. поступила апеляційна скарга, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що дана справа розглядалась за участі не уповноваженого представника позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували повноваження адвоката у Сампари Н.М. представляти інтереси позивача при розгляді справи № 607/14917/19. Зазначає, що в додатках до позовної заяви та в описі документів у справі відсутні відомості про ордер чи його копії, які б свідчили про повноваження адвоката Сампари Н.М. представляти інтереси позивача. Таким чином вважає, що судом не було перевірено повноваження представника позивача при розгляді справи.

Також апелянт вказує, що позивач не дотримався строків передбачених ст.51 ЦПК України, перед перевіркою обставин доказами суд першої інстанції залучив співвідповідача, чим порушив імперативні вимоги ст.51 ЦПК України. Крім того вказує, що суд задовольнив позов до особи, яка в силу вимог п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не може бути відповідачем чи співвідповідачем у вказаній справі, а саме до Голови ОСББ «Медова 6» ОСОБА_2 .

Окрім того, стверджує що суд першої інстанції визнав недостовірною інформацію, яка міститься в характеристиці, яка є доказом в іншій судовій справі, чим порушив п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до якого інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вважає, що вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при ухваленні додаткового рішення, оскільки як вбачається з позовної заяви позивач не ставив вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу. Посилається на вимоги ст. 134 ЦПК України, відповідно до якої разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Вказує, що відповідно до ч. 2 цієї ж статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів надання суду попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, що порушує вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України . Окремо вказує про те, що судом першої інстанції на заяву про видачу копії технічного запису судових засідань надано диски, на яких відсутній звукозапис судового засідання, яке відбулось 29 вересня 2020 року, тому апелянт ставить під сумніви твердження суду про те, що стороною позивача було зроблено заяву під час судових дебатів, окрім того зазначає що відсутні посилання на таку заяву і в основному рішенні суду першої інстанції.

Також апелянт вважає, що оскільки клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу подано до суду 01 жовтня 2020 року, то у суду не було жодних підстав ухвалювати додаткове рішення. При цьому, апелянт не погоджується із розміром понесених витрат на професійну допомогу, оскільки стороною позивача надано акт прийому-передачі наданих послуг у якому відсутні обов`язкові реквізити для такого виду первинного документу, зазначає що з вказаного акту вбачається що договір про надання правової допомоги укладений з керуючим партнером АО «Захист права» Сампарою Надією Миронівною. Звертає увагу суду, що договір б/н від 05.06.2019 року за своєю формою і змістом є договором про надання правової допомоги який укладений між позивачем і адвокатом, як само зайнятою особою. Крім того, вказує, що як вбачається з договору, гонорар повинен був бути оплачений позивачем протягом 3-х днів з дня укладення договору, тобто не пізніше 8 червня 2019 року. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначає, що відсутність попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікував понести, ухвалення додаткового рішення без повідомлення сторін позбавило відповідача висловити свої заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не було взято до уваги той факт, що голова ОСББ Грицай О.І. сама була свідком неналежної поведінки позивача, вважає не обґрунтовано, що свідчення ОСОБА_2 відхилено, натомість взято до уваги свідчення осіб, які не могли бути свідками неналежної поведінки позивача, саме за адресою АДРЕСА_2 , оскільки проживають в с. Струсів Тернопільського району Тернопільської області.

В судове засідання не з`явилася відповідач голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., однак про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» - адвокат Степанова О.В. підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Муж В.В. в судовому засіданні заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що голова об`єнання СББ Медова, 6 на адвокатський запит видала характеристику на його ім`я, яка містить недостовірну інформацію та є такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а тому зобов`язав об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» спростувати зазначену інформацію шляхом повідомлення особам, у тому числі юридичним, яким видані зазначені характеристики на ОСОБА_1 про ухвалене судове рішення у справі, в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 18 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 даної постанови Пленуму Верховного Суду України , роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2019 року голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., як посадова особа зазначеного об`єднання, надала письмову характеристику на ОСОБА_4 ,який є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , наступного змісту «.. ОСОБА_1 проживав без реєстрації разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до травня 2017 року. За час проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проявив себе, як людина некомунікабельна, зокрема важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів, не рідко проявляє грубість та агресію по відношенні до інших жителів. Часто з`являвся у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив. Участі у громадській діяльності, у покращенні благоустрою будинку не брав, життям і проблемами будинку не цікавився. Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки ОСОБА_1 , з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок із дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина, через що, неодноразово, жителями будинку були зроблені йому зауваження.»

Позивач вважав, що інформація, яка міститься в характеристиці є недостовірною, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Спірна письмова характеристика була використана комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради і негативно вплинула при розгляді звернення ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

У судовому засіданні та у відзиві на позов голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 зазначала, що жодним чином не поширювала інформацію, як про це заявляє у позові відповідач, а надала її на адвокатський запит. Вказана інформація у характеристиках на позивача є фактичними даними, які зазначені нею внаслідок реальної поведінки позивача ОСОБА_1 під час проживання у квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 під час проживання за вказаною адресою у зв`язок з сусідами вступав неохоче, не підтримував добросусідських стосунків. За усними скаргами жителів було встановлено, що після зауважень щодо неадекватної поведінки не звертає увагу на думку інших мешканців, на їх прохання реагує зверхньо, нервово, з підвищенням тону розмови та застосовуючи ненормативну лексику. Також, жителі будинку усно скаржились на шумну поведінку ОСОБА_1 , зокрема голосне ввімкнення музики, на зауваження не реагував. Жодної участі у житті та благоустрою будинку за час проживання позивач не брав, хоча користувався всіма правами повноправного жителя будинку. Висновки та твердження наведені в спірних характеристиках не є голослівними, а зроблені на підставі усних звернень громадян, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , жителів будинку АДРЕСА_2 . Крім цього, ОСОБА_2 особисто було помічено, що ОСОБА_1 під час прогулянки дозволяв собі підвищувати голос до сина. На її зауваження не реагував жодним чином. Коли вона з даного приводу висловила своє обурення, то вищезазначені жителі підтвердили, що звертали на це увагу ОСОБА_1 .

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши дійсні обставини справи на підставі досліджених доказів, суд першої інстанції правильно виходили з того, що в характеристиці міститься оцінка певних подій та поведінки позивача і членів його сім`ї під час проживання в квартирі і поведінки на прибудинкової території, утриманням будинку, тощо.

Однак, позивач ОСОБА_1 не довів, що в характеристиці відповідачка поширила недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім`ї, має характер наклепу, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вказана оцінка не є тією інформацією, яка може вважатися недостовірною (поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу) і підлягає спростуванню в порядку статті 277 ЦК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про оприлюднення характеристики та відомостей щодо позивача, викладених у характеристиці.

Верховний Суд ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про зобов`язання спростування недостовірної інформації викладеної в характеристиці, у своїй постанові від 12 квітня 2018 року у справі за № 607/6029/17 зазначив, що спірна інформація є оціночним судженням, наведеним у характеристиці, виданій на запит правоохоронних органів виключно для приєднання до матеріалів кримінального провадження, а тому викладена інформація в характеристиці не порушує особисті немайнові права або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, при вирішенні даного спору, слід враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише на запит правоохоронних органів в тому числі і судові, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Судова колегія вважає, що викладені в характеристиці відомості про особу позивача ОСОБА_1 не є тією інформацією, яка може вважатися недостовірною (поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу) і підлягає спростуванню в порядку статті 277 ЦК України.

Характеристика з місця проживання, по суті, не є офіційним документом, немає законодавчих норм, які б пред`являли до неї певні вимоги, або вказували, для чого вона потрібна. На практиці вона подається на особу, яка характеризує себе в побуті,висвітлюються відомості: чи бере участь у житті мешканців даного будинку, чи виконує обов`язок щодо сплати компослуг, чи є скарги від мешканців на порушення ним правил проживання в будинку (якщо пише голова ТСЖ); взаємини з сусідами, чи були конфлікти, чи брав жилець участь у вирішенні спільних питань, в благоустрої території будинку, її озелененні, тощо.

Судова колегія прийшла до висновку, що саме зазначена у характеристиці інформація є відображенням оціночних суджень голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Медова, 6 щодо особистих та ділових якостей позивача ОСОБА_1 жителя житлового будинку АДРЕСА_4 , тобто викладені у ній відомості сформовані на підставі суб`єктивного аналізу ставлення відповідача щодо дотримання правил співжиття та поведінки у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами його участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться в будинку і на прилеглих територіях, тощо.

Крім того, оспорювана характеристика надана на запит адвоката, і жодній іншій особі вказаний документ відповідачем не направлявся, до відому не доводився, а характеристика направлялася на адресу комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради і щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

У справі також відсутні належні і допустимі докази, які б підтвердили факт того, що керівництво об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Медова, 6 діяло з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого судам необхідно врахувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої воно стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Із матеріалів справи вбачається, що характеристика була видана на вимогу адвоката, щодо визначення місця проживання дитини, тому відповідач своїми діями не здійснив поширення недостовірної інформації про нього іншим особам.

Така позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі за № 553/4048/16-ц та постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі за № 755/18602/16-ц.

При вирішенні справи суд першої інстанції не визначився з характером правовідносин, не надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, інформація зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресована суду, а також в процесуальних документах( запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах, тощо) може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосується його предмета, була доказом у справі.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що на розгляді першої та апеляційної інстанції перебуває цивільна справа 607/10896/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини . Дана характеристика була подана у Службу у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, яка є предметом дослідження в судах і є доказом у справі та оцінювалася судом при ухваленні судового рішення.

Окрім того, при вирішенні даної справи судом допущено порушення норми Цивільно- процесуального законодавства.

В матеріалах справи не міститься доказів, які б підтверджували повноваження адвоката Сампари Н.М.( є тільки договір про надання правової допомоги від 05 червня 2019 року- а.с. 140, а договір на участь у справі поданий в апеляційну інстанцію тільки 19 лютого 2021 року , де ОСОБА_1 уповноважив адвоката Сампару Н.М. надавати правову допомогу Адвокатському об`єднанню Захист права. Сам позивач участі у судовому засіданні не приймав.

Також, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції залучив співвідповідача голову ОСББ Медова 6 Грицай О. І. після закриття підготовчого провадження, без будь яких обґрунтувань, не дотримавшись строків передбачених статтею 51 ЦПК України. Судом не взято до уваги, що голова ОСББ Медова 6 ОСОБА_2 допитувалася в якості свідка при розгляді справи за позовом про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року та додаткового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди .

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судові витрати у розмірі 1152грн.60 коп. (768,40 грн.*150%) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Медова 6", в інтересах якого діє адвокат Степанова Олена Вікторівна задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» судові витрати у розмірі 1152 грн.60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 01 квітня 2021 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Щавурська Н.Б.