Провадження № 2/522/700/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря - Звонецька І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , яка продовжує навчання у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 24.11.2020 року та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_2 .

Вказує, що у зв`язку з тим, що навчається на денній формі на контрактній основі, вона не отримує стипендії та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Через це вона опинилася у скрутному матеріальному становищі, тому потребує матеріальної допомоги на навчання, оплату гуртожитку, харчування, купівлю підручників, проїзд до навчального корпусу, тощо.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

09 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає.

11 березня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

26 березня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням адвоката на самоізоляції.

26 березня 2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

У судове засідання призначене на 26 березня 2021 року сторони не з`явились.

Суд зазначає, що добросовісна поведінка кожної сторони в процесі забезпечує нормальну діяльність суду та всіх осіб, що беруть участь у процесі, з`ясування матеріальної (об`єктивної) істини у кожній справі й одночасно з цим гарантує можливість здійснення процесуальних прав іншою стороною, забезпечує її інтерес щодо швидкого та правильного розгляду справи.

Проте, представник відповідача надав до суду заяву про відкладення посилаючись на перебування на самоізоляції.

Так, згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Однак при представник при цьому не надав жодних підтверджуючих документів на підтвердження неможливості прибути у судове засідання та особисто відповідача.

Відкладення розгляду справи першочергово має на меті забезпечення реалізації принципу змагальності та гарантування доступності правосуддя. Проте в той же час відкладення розгляду справи без обґрунтування поважності причин призводить до затягування цивільного процесу і є перешкодою певною мірою й у доступі до суду, що є неприпустимим.

Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Таким чином суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Марийського районного управляння юстиції Донецької області, актовий запис № 2. ОСОБА_1 продовжила навчання та здобуває вищу освіту, є студенткою 1 курсу факультету міжнародно-правових відносин (контракт) денної форми навчання, Національного університету «Одеська юридична академія», що підтверджується довідкою Національного університету «Одеська юридична академія» від 21.10.2020 р. № ВК-5.

У відзиві відповідач зазначає, що не має можливості надавати допомогу донці, так як знаходиться у скрутному матеріальному становищі. На підтвердження даних тверджень позивач надав разом з відзивом копію висновку експерта № 4 від 08.01.2019 року, копію рішень міжвідомчої комісії від 14.03.2019 року, копії пенсійного забезпечення, копії довідки МСЕК № 06036 від 10.12.2018 року, довідки МСЕК №065177 від 28.05.2019 року, копія договору оренди.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, серед доказів які стосуються витрат позивача надано договір оренди від 01 січня 2020 року, в якому вказано розмір орендної плати у розмірі 2500,00 грн. на місяць. Що стосується інших доказів наданих відповідачем, то суд може оцінити їх лише с точки зору стану здоров`я відповідача, однак навіть враховуючи витрати на оренду житлового приміщення, суд не може прийти до висновку про скрутне матеріальне становище відповідача.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню.

Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 18, 81, 200, 206, 259, 263-265, ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка продовжує навчання у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 24.11.2020 року та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 31.03.2021 р.

Суддя: А.В. Науменко

31.03.21