Справа № 346/6190/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/408/21
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,

за участю секретаря Єлісевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року, постановлену суддею Васильковським В.В. у м. Коломиї у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Коломийський міськрайонний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про заміну боржника у виконавчому листі,

в с т а н о в и в:

22.10.2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку мотивувала тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.03.2015 року задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування збитків і моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.08.2015 року вищевказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат було скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 113229,39 грн. витрат, на які збільшилася вартість майна, та 2500,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а всього 115729,39 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 07.09.2015 року та відкрито виконавче провадження у Коломийському міськрайонному відділі ДВС.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, внаслідок чого заведено спадкову справу на підставі заяви її родича ОСОБА_2 про прийняття спадщини, а тому виникла необхідність замінити стягувача ОСОБА_5 на її правонаступника, який подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_2 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19.11.2020 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як осіб, які також подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.01.2021 року заяву ОСОБА_3 про заміну боржника у виконавчому листі задоволено. Замінено сторону боржника ОСОБА_5 за виконавчими листами №346/6190/14 та №346/6190/14, які видано Коломийським міськрайонним судом 07.09.2015 року про стягнення 115729,39 грн. в користь ОСОБА_7 , на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 у поданій нею апеляційній скарзі зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для заміни боржника у виконавчому листі, а тому оскаржувана підлягає до скасування.

Апелянт не заперечує той факт, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті було відкрито спадкову справу. Проте вказує, що на момент подання заяви про прийняття спадщини їй не було відомо про те, з яких прав та обов`язків складається така спадщина, в тому числі, не було відомо про зобов`язання покійної ОСОБА_5 згідно рішення Коломийського міськрайонного суду.

Станом на 28 січня 2021 року свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 нотаріусом не видавалося, що підтверджується долученою до апеляційної скарги копією довідки №16/02-14, виданої приватним нотаріусом Григорець М.В.

За таких обставин вважає, що висновок суду першої інстанції є передчасним в частині того, що заявником доведено факт, що ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_5 , оскільки не підтверджено матеріальне правонаступництво апелянта.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну боржника у виконавчому листі відмовити.

ОСОБА_2 з урахуванням поданої уточненої апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував норми законодавства, якими передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Між тим питання про реальне отримання апелянтом спадкового майна судом не досліджувалося, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Крім того, судом не досліджувалося, в якому обсязі до апелянта перейшла спадщина після померлої сестри, зокрема, яка вартість спадкового майна, яка різниця у вартості спадкового майна та грошовими зобов`язаннями померлої та чи є апелянт єдиним правонаступником по спадщині.

Зазначає, що крім нього спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які також повинні мати ті ж зобов`язання, як і померла, у відповідних частках.

Апелянт також вказує, що до цього часу ОСОБА_3 створює йому перешкоди у користуванні майном, яке перейшло до нього після смерті сестри ОСОБА_5 , зокрема, самовільно вселилась у квартиру, не дає доступу до квартири та не звільняє її.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21.01.2021 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну боржника у виконавчому листі відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Остяк В.В., апелянт ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_8 доводи апеляційних скарг підтримали.

Заявник ОСОБА_3 та заінтересована особа - Коломийський міськрайонний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Остяка В.В., апелянта ОСОБА_2 , заінтересовану особу ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту двадцять восьмого частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10.03.2015 задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування збитків і моральної шкоди (т. 1, а.с. 179-181).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.08.2015 року вищевказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 113229,39 грн. витрат, на які збільшилася вартість майна, та 2500,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, а всього 115729,39 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено (т. 2, а.с. 70-72).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.08.2015 року залишено без змін (т. 2, а.с. 138-140).

На виконання рішення суду 07.09.2015 року Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист та заведено виконавче провадження у Коломийському МРВ ДВС (т. 2, а.с. 153, 186-187, 190-191).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.10.2017 року (т. 3, а.с. 189).

22.12.2017 року державним виконавцем Коломийського МРВ ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження у зв`язку з встановленням факту смерті боржника (т. 2, а.с. 152, 185).

Судом встановлено також, що після смерті ОСОБА_5 08.12.2017 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу заведена спадкова справа №36/2017 (т. 2, а.с. 215-282).

З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що 08.12.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (т. 2, а.с. 216, 217), а 06.02.2018 року подав заяву ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 269).

Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для такої заміни, оскільки у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку подали до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , що стверджується матеріалами справи.

Таким чином, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , її племінниці ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та брат ОСОБА_2 , вважаються такими, що прийняли спадщину, а отже, є її правонаступниками.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

З урахуванням того, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у відповідності із статтею 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Об`єднаною Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі №2/2697/11, провадження №61-28147сво18 та 19 лютого 2020 року у справі №607/98/17 (провадження №61-27515св18).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_5 , а неотримання ними свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх статусу правонаступників прав і обов`язків померлої, дійшов обґрунтованого висновку про те, що задоволення заяви ОСОБА_3 про заміну боржника у виконавчому провадженні відповідає вимогам статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що на момент подання заяви про прийняття спадщини їй не було відомо про те, з яких прав та обов`язків складається така спадщина, не спростовують вказаних висновків суду, оскільки згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України прийняття чи неприйняття спадщини є правом спадкоємця, і прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_2 про те, що судом не досліджувалося питання про межі його відповідальності як спадкоємця за зобовязаннями спадкодавця, то колегія суддів зазначає, що відсутність в ухвалі суду посилання на межі відповідальності нового боржника перед кредитором не змінює порядок виконання судового рішення з урахуванням статті 1282 ЦК України і при вирішенні процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження згідно статті 442 ЦПК України суд з`ясовує наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно вимог ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційних скарг також не заслуговують на увагу, скільки не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення у справі.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування з наведених апелянтами доводів не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21.01.2021 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Г.П. Мелінишин

Повний текст постанови складено 1 квітня 2021 року.