Справа № 351/229/21
Номер провадження №2/351/304/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та Задубрівської сільської ради про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги мотивував тим, що господарство по АДРЕСА_1 , на праві власності належало робітнику ОСОБА_3 , у даному господарстві також були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 за життя 25 червня 1980 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_6

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті, в управління спадковим майном вступила спадкоємиця за заповітом ОСОБА_6 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.08.1987 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , внаслідок чого їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_1 (позивач по справі) та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка (відповідачка по справі) ОСОБА_2 , однак 10.04.2001 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було розірвано, ОСОБА_9 залишено прізвище « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла, після її смерті залишилася спадщина, єдиним спадкоємцем якого за законом є її син, позивач по справі ОСОБА_1 , оскільки його сестра, відповідачка по справі, ОСОБА_2 на спадщину після смерті матері не претендує.

При зверненні спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу.

На підставі наведеного позивач просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Снятинського раойнного суду від 02.03.2021, у зв`язку із припиненням повноважень сільських, селищних, міських рад, територія яких включена до території сформованої територіальної громади, до якої і переходять усі їх права та обв`язки, було замінено відповідача Задубрівську сільську раду Снятинського району на його правонаступника Снятинську міську раду Коломийського району.

Заступник міського голови Снятинської міської ради В.Анатійчук подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду, справу просив розглядати без участі представника міської ради.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, справу просила розглядати без її участі.

Дослідивши матеріали справи, зокрема: Довідку Задубрівської сільської ради №8/01-13-13 від 28.03.2019 про те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на праві власності належало робітнику ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому також була зареєстрована ОСОБА_6 ; Заповіт ОСОБА_3 від 25.06.1980, згідно якого спадкоємцем усього майна після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_6 ; Довідку Задубрівської сільської ради №287/01-13-13 від 26.12.2018, згідно якої господарство по АДРЕСА_1 . відносилося до суспільної групи «робітничий двір»; Свідоцтво про народження ОСОБА_6 ; Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ; Витяг з ДРАЦС №6 від 28.01.2020, згідно якого 01.08.1987 ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 , їй присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », 10.04.2001 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розірвано, їй було залишено прізвище « ОСОБА_8 »; Свідоцтво про народження ОСОБА_11 ; Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ; Довідку Задубрівської сільської ради №2/01-13-13 від 23.01.2019, згідно якої за ОСОБА_9 зареєстровано на праві власності робітника будинковолодіння по АДРЕСА_1 , у господарстві також був зареєстрований її син ОСОБА_1 ; Свідоцтво про смерть ОСОБА_9 ; Довідку державного нотаріуса Першої Снятинської ДНК №71051/02-14 від 23.04.2019; Постанову державного нотаріуса Першої Снятинської ДНК №71052/02-31 від 23.04.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи №127/2019 після смерті ОСОБА_9 ; Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 . суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавиця ОСОБА_3 померла у 1980 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Як убачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , як спадкоємиця за заповітом, у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року фактично вступила в управління та володіння належним їй спадковим майном.

Таким чином, суд вважає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . успадкувала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та, як вбачається із матеріалів справи, за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала, отже, спадкування здійснюється за законом. Отже спадкоємцями першої черги спадкування за законом даної спадщини є діти померлої, позивач по справі ОСОБА_1 та відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка у свою чергу від своїх прав на спадщину відмовилася у користь брата, позивача по справі ОСОБА_1 , який після смерті спадкодавиці ОСОБА_9 вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини.

Згідно Довідки та Постанови державного нотаріуса вбачається, що після смерті ОСОБА_9 позивач по справі звертався в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . йому було нотаріусом було відмовлено. А тому він не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. При цьому, відповідно до ч.4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі вищевикладеного, враховуючи повне визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 200 ч. 3, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін