ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4315/21Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/1036/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №607/4315/21 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «HACK «ОРАНТА» про стягнення шкоди, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст рішення складено 20липня 2021 року, -

ВСТАНОВИв: У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «HACK «OPAHTA» про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування вимог посилався на те, що з вини ОСОБА_2 18 листопада 2020 року о 09 годині 05 хвилин в м. Тернополі по вул. Живова, 38, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкоджено його транспортний засіб «Audi» А6, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експерта №528/20 від 12 січня 2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «AUDI A6TFSi Quarttro 300НР (4G) Prestige 4G20GY S-Troniс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 18.11.2020 року станом на час ДТП становить 94 024, 11 грн. ПАТ «HACK «OPAHTA» здійснило виплату в розмірі 69 936 грн. Не відшкодованою залишилася сума 24 085, 86 грн., яку просить стягнути . Також, просить відшкодувати пеню.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства НАСК Оранта в користь ОСОБА_1 24 085.86 гривень страхового відшкодування збитків від ДТП, 137 гривень 25 коп. пені та 4408 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ Національна акціонерна страхова компанія Оранта подало апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2021 року про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким в задоволенні позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, а саме п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України та ст.3, 22, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Позивач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на проведений ремонтно-відновлювальний ремонт, фарбувальні роботи, роботи із заміни запчастин, деталей, агрегатів а також їх купівлю до власного автомобіля на суму в розмірі 94 024 грн. 11 коп. не надав. В мотивувальній частині рішення суд посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №528/20 від 12 січня 2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику трансопортного засобу станом на час ДТП становить 94 024, 11 грн. Однак, як вбачається з описової частини вказаного висновку, матеріальний збиток, заподіяного власнику автомобіля, пошкодженого під час ДТП, розраховано з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу і втрати товарної вартості.

Вказує на те, що заявлена позивачем до стягнення сума матеріального збитку 94 024 грн. 11 коп., яка зазначена у висновку експертного автотоварознавчого дослідження є можливою вартістю відновлювального ремонту і слугує лише за для визначення вартості матеріального збитку та носить лише рекомендаційний характер для застосування її у формулі визначення вартості матеріального збитку і не є реальним збитком.

Вважає, що суд при отриманні інформації від позивача про те, що автомобіль «Audi» А6, вже ним відремонтований мав з`ясувати обставини на які позивач посилається, та звернути увагу на те, що останній не надав суду підтвердженні документи, які містять вартість реально понесених матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки), які підтверджували би заявлені позовні вимоги зазначені у ціні позову.

Також зазначає, що розмір матеріального збитку зазначений у позовних вимогах позивача є завищеним, необгрунтованим, безпідставним, що не відповідає засобам доказування та реально понесеним Позивачем матеріальних збитків, тобто дійсним витратам на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бригідир І.В. просить залишити апеляційну скаргу ПАТ HACK «Оранта» без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року без змін. Посилається на те, що доводи викладені в апеляційній скарзі є необгрунтованими, та такими, що не можуть тягнути за собою скасування рішення першої інстанції.

Зазначає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем обрано спосіб обчислення розміру і відшкодування завданих збитків у повному обсязі, тобто втрат, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням речі - вартість відновлювального ремонту на момент розгляду справи; розмір витрат, які позивач повинен зробити для відновлення свого порушеного права. Крім того вказує, що право вибирати спосіб захисту своїх суб`єктивних прав (спосіб обчислення розміру і спосіб відшкодування збитків та подачі доказів), має виключно позивач, відповідач не має права обирати спосіб відшкодування і спосіб обчислення розміру збитків та визначати обсяг доказів позивача, і диктувати свої умови, оскільки це прерогатива позивача. Вважає, що заявлені відповідачем прохання є безпідставними та не відповідають вимогам та завданню цивільного судочинства.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені всудовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог .

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права та обставинам, встановленим у справі.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до постанови, 18 листопада 2020 року о 09.05 год. ОСОБА_3 в м.Тернопіль по вул.Живова,38, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_3 , не був достатньо уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, під час перестроювання не надав переваги в русі транспортному засобу «Audi» А6, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку водій перестроювався, в результаті чого відбулось зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, (а.с.9).

Як вбачається з полісу №АР/7787412 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 26 травня 2020 року ПАТ «HACK «OPAHTA» застраховано транспортний засіб «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_3 . Строк дії договору страхування - з 26 травня 2020 року по 26 травня 2021 року включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 130 000 гривень, розмір франшизи - 0. (а.с.9).

З ремонтної калькуляції №528-20 від 11.01.2021 року наданої відповідачем, видно, що вартість ремонту становить 207259 грн. в тому числі запчастини -179414,87, фарбування - 16385, вартість робіт 11000, додаткові витрати - 460 грн (а.с.53, 60).

Відповідно до висновку експерта №528/20 від 12 січня 2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «AUDI A6TFSi Quarttro 300НР (4G) Prestige 4G20GY S-Tronic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 18.11.2020 року станом на час ДТП (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу і втрати товарної вартості) становить 94 024, 11 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 13.01.2021 року за договором страхування №АР/7787412, ПАТ «HACK «OPAHTA» визначено, що матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Audi» А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті пошкодження при ДТП склав 69 938, 25 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 138 262, 86 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 69 938, 25 грн.) (а.с.25).

ПАТ «HACK «OPAHTA», в особі директора Департаменту врегулювання збитків та контролю аутсорсингу, затверджено страхові акти №ОЦВ-20-19-39536/1 та страховий акт №ОЦВ-20-19-39536/2, відповідно до яких, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті потерпілому, на підставі полісу №АР/7787412 від 22 травня 2020 року, внаслідок пошкодження його автомобіля «Audi» А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді 18 листопада 2020 року, складає 66 531 гривень 09 копійок та 3 407 гривень 16 копійок, загалом на суму 69 938, 25 гривень (а.с.63-64).

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодовано позивачу суму в розмірі 69 938, 25 гривень.

Дослідивши всі вищенаведені обставин справи у їх сукупності судом обґрунтовано стягнуто із відповідача належно підтверджений висновком експерта матеріальний збиток в сумі 24085,86 грн. ( 94024.11 грн. - виплачені відповідачем 69938,25 грн. )

Таким чином, встановивши зазначені обставини та надавши всебічну оцінку наданим по справі доказам, суд прийшов до вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ НАСК ОРАНТА різниці між підтвердженим висновком експерта №528/20 від 12.01.2021 р. розміром матеріального збитку та виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування.

Також, колегія погоджується з висновком суду про наявність підстав для пені в сумі 137,25 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.1 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки , експертизи пошкодженого майна.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апеляційної скарги, що позивач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на проведений ремонтно-відновлювальний ремонт, фарбувальні роботи, роботи із заміни запчастин, деталей, агрегатів а також їх купівлю до власного автомобіля на суму в розмірі 94 024 грн. 11 коп. не надав, оскільки такі твердження спростовуються наявними у справі доказами - висновком експерта №528/20 від 12 січня 2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «AUDI A6TFSi Quarttro 300НР (4G) Prestige 4G20GY S-Tronic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 18.11.2020 року станом на час ДТП (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу і втрати товарної вартості) становить 94 024, 11 грн.

Вказані докази відповідачем, всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не спростовані.

Безпідставними на думку колегії суддів є посилання на завищення розміру вартості пошкоджень, завданих транспортному засобу,

Як встановлено судом, матеріальний збиток, заподіяного власнику автомобіля «Audi» А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, розраховано з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу і втрати товарної вартості. Встановлені у висновку експерта суми вартості відновлювального ремонту автомобіля та матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, відповідачем не спростовано, інші висновки експертів суду не надано.

У силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Посилання апелянта щодо різниці між оцінкою вартості матеріального збитку, зазначеного у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №528/20 від 12 січня 2021 року та нарахованою сумою страхового відшкодування самим відповідачем не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При відмові відповідача у виплаті повної суми відшкодування жодних заперечень щодо неврахування суми податку на додану вартість не було. Різниця виникла внаслідок застосування ПАТ HACK «Оранта» коефіцієнту зносу. Вказаний коефіцієнт зносу в розмірі 0,67 був вказаний безпосередньо експертом при оцінці автомобіля. Заперечуючи повну суму матеріальних збитків, відповідач не визнавав факту застосування експертом цього коефіцієнту.

Інші обставини, на які посилається ПАТ НАСК Оранта в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що порушень норм матеріального чи процесуального права, які б слугували обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом не допущено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

У силу ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в межах сум нею понесених.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в межах понесеної суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 6 жовтня 2021 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Шевчук Г.М.