Справа № 624/85/21
№ провадження 2/624/96/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовна заява обґрунтована тим, що спадкодавець ОСОБА_3 звернувся до позивача АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 13.03.2007 заяву №б/н. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. ОСОБА_3 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши заяву ОСОБА_3 уклав з банком змішаний договір, який містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На підставі договору банком було відкрито ОСОБА_3 картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунків. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_3 зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Проте на порушення умов договору своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.07.2018. Спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 03.07.2018 по 03.01.2019. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Ця обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів. Позивачем 27.02.2020 була направлена претензія кредитора до Кегичівської державної нотаріальної контори та 24.03.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ « Приватбанк». Таким чином відповідачі прийняли спадщину до складу якої входять у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 16.05.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 13.03.2007 становить 10717,40 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 10717,40 грн, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 10717,40 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 -0,00 грн, нарахована пеня - 0,00 грн, нарахована комісія - 0,00 грн. У зв`язку з зазначеними обставинами позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 13.03.2007 у розмірі 10717,40 грн станом на13.03.2007, а також судові витрати.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 08.02.2021 у справі було відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам було надано час для подання заяв по суті.

За клопотанням позивача судом були витребувані копія спадкової справи №27/2019 до майна померлого ОСОБА_3 03.07.2018, а також довідку з Кегичівської селищної ради про склад сім`ї спадкодавця на день смерті.

Також судом була витребувана копія актового запису про смерть відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Кегичівського районного суду від 29.03.2021 провадження в частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явились.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, повідомила, що вона дійсно після смерті свого батька фактично прийняла спадщину, тому позовні вимоги щодо стягнення з неї як зі спадкоємця визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.ч. 3,4, ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В підготовчому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 13.03.2007 року підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У заяві зазначено, що ОСОБА_3 виявляє бажання оформити на своє ім`я кредит. Ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були представлені йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 перед кредитором становить 10717,40 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області 04.07.2018 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем була направлена претензія кредитора на адресу Кегичівської державної нотаріальної контори про включення кредиторських вимог в спадкову масу ОСОБА_3 . Ця претензія була долучена до спадкової справи, її зміст доведено до відома спадкоємців, що підтверджено матеріалами копії спадкової справи №27/2019 до майна померлого ОСОБА_3 .

Також позивачем були направлені листи претензії на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З матеріалів копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 №27/2019 вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Слобожанської селищної ради від 21.01.2019 №02-29/239 ОСОБА_3 був зареєстрований і постійно проживав в с. Олександрівка, на день смерті проживав з донькою ОСОБА_1 . До складу спадщини входить одна друга частина квартири та земельна ділянка. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1222-1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В підготовчому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 позов визнала.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підстав для відмови у його прийнятті судом не вбачається.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи положення ст.141, 142 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача та поверненню з державного бюджету в рівних частинах по 1135 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 200, 206, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10717 (десять тисяч сімсот сімнадцять) гривень 40 копійок за кредитним договором № б/н від 13.03.2007, а також 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1135 (тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Повернути Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» з державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору за платіжним дорученням № ВOJ68В3925 від 28.12.2020 в сумі 1135 (тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299.

Представник позивача: Кіріченко Віталій Михайлович, довіреність №3031-К-Н-О від 10.08.2020, зареєстрований АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Царичинським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, дата видачі 21 червня 2013 року, адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Клименко Наталія Сергіївна, довіреність №7557-К-О від 10.12.2021, зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Красноградським РС ГУ ДМС України в Харківській області 24.05.2014.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Улянівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Кегичівським РВ ГУМВС України в Харківській області виданий 03.11.2011, ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 .

Суддя Т.В. Крапівка