Справа № 188/143/21
Провадження № 2/188/210/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Місюра К.В.

при секретарі Хандрига Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обгрунтцвання позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Єдиним спадкоємцем після його смерті був він, ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження.

Він вчасно звернувся до Приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу СВИРИДЕНКО Л.В. з заявою про прийняття спадщини. До заяви про прийняття спадщини ним було додано документи щодо родинних відносин з померлим: договір купівлі-продажу житлового будинку, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 28.05.2012 року та інші необхідні документи.

08.12.2020 року, приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу СВИРИДЕНКО Л.В. було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії стосовно спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як на підставу для відмови у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було зазначено, що згідно ст..376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Запропоновано звернутись до суду.

09.07.1981 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в с. Осадче і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 5000 м2. Вказаний договір було

посвідчено секретарем виконкому Хорошівської сільської ради Дейнеко З. С. за реєстровим номером 25.

Рішенням виконавчого комітету Осадченської сільської ради Петропавлівського району від 21.05.2012 року за заявою ОСОБА_2 будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі-продажу будинку було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.07.2012 року.

Державним актом на право приватної власності на землю від 26.12.1997 року підтверджується правовий режим земельної ділянки під будинком, а саме: для обслуговування житлового будинку та вед е н н я до м а ш н ього господарства.

28.05.2012 року КП Павлоградським МБТІ було видано технічний паспорт на спірний будинок, в якому відповідно до п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» міститься відмітка про технічну інвентаризацію об`єктів самочинної забудови Літня кухня: «Б». «Г»; Сараї: «В», «Ж», «Е»: Гараж: «Д».

Вказана відмітка й була причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.1978 року. (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 встановлено, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23 квітня 2020 року. (а.с.12)

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про про державну реєстрацію прав. (а.с.5)

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно постанови нотаріуса від 08.12.2020 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено, оскільки згідно інформаційної довідки на об`єкт нерухомого майна, померлий ОСОБА_2 володів житлового будинку на підставі свідоцтва про власності на житло. Але у інформаційній довідці також зазначено, що власником самовільно зведено: літня кухня «Б» «Г», сараї «В,Ж,Е», гараж «Д». Заявником не надано жодного документа, який підтверджує право власності померлого на самовільно зведені будівлі та споруди.

А тому позивач не зміг отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку будинку.

Згідно зіст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно дост. 1268 ЦК Українинезалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 дійсно підтверджується, що самовільно збудовані, без дозвільних документів зведено літня кухня «Б» «Г», сараї «В,Ж,Е», гараж «Д».

Відповідно до ч. 2ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Статтею 1216 ЦК Українивизначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217ЦК України.

Згідно зіст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, відповідно до ч. 1ст. 376 ЦК Українижитловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч. 2ст. 376 ЦК Україниособа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3ст. 376 ЦК Українистатті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином,ст. 376 ЦК Українипередбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбаченихст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5ст. 376 ЦК України).

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судамистатті 376Цивільного кодексуУкраїни (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз`яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28 січня 2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Також судом встановлено, що позивачу не було відмовлено компетентним органом у сфері містобудування у прийнятті до експлуатації самочинних забудов у вказаному домоволодінні, а тому відсутні підстави для визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно в судовому порядку.

Крім того, відсутні підстави для оформлення на самочинно збудовані літня кухня «Б» «Г», сараї «В,Ж,Е», гараж «Д», спадкових прав позивача в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , оскільки спадкодавець не набув у встановленому порядку права власності на них, отже самочинні побудови не входить до складу спадщини.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на самочинно збудовану прибудову.

Отже, враховуючи викладене та те, що відповідач не заперечив проти визнання позовних вимог, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, а також те, що спадкодавець не набув у встановленому порядку права власності на самочинні побудову, суд вважає за можливе частково задовольнити позов.

На підставівикладеного,керуючись ст.ст.258-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПН: НОМЕР_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра