КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/258/20 Головуючий 1 інстанція - Захарчук С.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійник В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 01.02.2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № К2ША701920055.

Відповідно до умов зазначеного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 57 313,12 гривень, строком до 31.01.2011року, з процентною ставкою 9 процентів річних.

Між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_2 поручилася перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

- між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № К2ША701920055.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшено на 128169,91 гривень, а саме: відсотки у розмірі 16615,32 гривень, комісія у розмірі 0 гривень, пеня у розмірі 108044,84 гривень. Штрафи у розмірі 3509,75 гривень.

Згідно з п. З 1 Додаткової угоди № 1 встановлено на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 19120,20 гривень.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом ні 15.11.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 189502,87 гривень, яка складається знаступного: 5267,28 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, комісія, 172 887,55 гривні пеня.

Посилаючись на те, що відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором не виконують, позивач просив стягнути солідарно з відовідачів на його користь 189502,87 гривень за кредитним договором № б/н від 01.02.2008 року, а також судовий збір в розмірі 2842, 54 гривні.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року узадоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також не врахування правових висновків Верховного Суду при його ухваленні.

При цьому, апелянт просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом установлено, що 01.02.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № К2ША701920055.

Відповідно до умов зазначеного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 57 313,12 гривень, строком до 31.01.2011 року, з процентною ставкою 9 процентів річних.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 15.11.2019 року складає 189502,87 гривень, з яких: 5267,28 заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11348,04 гривень комісії, 172 887,55 гривень пені.

Між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

ОСОБА_2 просила застосувати позовну давність .

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, шо звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до п. 1 договору поруки предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за даним договором, зазначені у п. 16 цього договору.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З розрахунку доданого до позовної заяви вбачається те, що заборгованість за кредитним договором від 01.02.2008 року у відповідача виникла з 06.05.2008 року.

Таким чином, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 07.05.2011 року.

З розрахунку доданого до позовної заяви вбачається те, що заборгованість за кредитним договором від 01.02.2008 року у відповідача виникла з 06.05.2008 року.

Таким чином, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 07.05.2011 року.

Разом з тим, позовна заява подана позивачем до суду з порушенням строку позовної давності - 14.01.2020 року, заява про поновлення строку для захисту порушеного права від позивача не надходила.

Відповідно до положень частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, викладені у апеляції доводи, суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 11 січня 2022 року

Головуючий Є.М. Суханова

Судді: В.І. Олійник

Л.П. Сушко