Справа № 495/7634/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 березня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Чеботарьовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання втраченим державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.12.2020 року звернувся до суду з позовною заявою до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання втраченим державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала разом з ним. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розташованої на території Монашівської сільської ради, масив № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ділянки 4/115, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,535 гектарів в межах згідно з планом, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №018569 від 07.04.2003 року. Однак оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документу був втрачений, тому позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.03.2014 року Виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №02.

Те, що померла ОСОБА_2 була матір`ю позивача, підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 08.05.1975 року Монашівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №4.

Згідно Довідки №424 від 27.10.2020 року, виданої Монашівською сільською радою, померла ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №018569, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 06.03.2003 року №292/2003, за життя померлій ОСОБА_2 належали земельні ділянки площею 6,535 га, розташовані на території Монашівської сільської ради, масиви № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ділянки №4/115, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, зазначений вище оригінал державного акту було втрачено, тому позивачу ОСОБА_1 листом Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори №1150/01-16 від 08.12.2020 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О.Ю. №250/01-16 від 28.12.2020 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч.1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого або прийняли спадщину відсутні.

З початку 2013 року видача Державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструються у новоствореному Реєстрі прав на нерухоме майно. На зміну Державним актам з 01 січня 2013 року видавалися Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витяги з Державного реєстру прав. А з 01 січня 2016 фактично підтвердженням реєстрації прав власності на земельну ділянку є електронна форма.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Як зазначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та має право на отримання спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті померлої, оскільки на момент смерті останньої проживав разом із нею, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 41 Конституції України,ст.ст. 81, 131 ЗК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1259, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 140, 141 ,247, 258, 259, 263, 264, 277 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання втраченим державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД №018569, виданий ОСОБА_2 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 06.03.2003 року №292/2003 втраченим.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , право власності на земельні ділянки № НОМЕР_6 , масиви № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 6,535 гектарів, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: