Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1113/20
Провадження № 2/499/107/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що в листопаді 2020 року він отримав лист приватного виконавця Мельника Ю.А. та постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2020 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №39367 від 08.09.2020 року, що видав приватний нотаріус ОСОБА_2 Відповідно до вказаного виконавчого напису з позивача стягується заборгованість на користь ТОВ «ФК «Аланд» у сумі 8674,58 грн, однак позивач зазначає, що жодних відносин з ТОВ «ФК «Аланд» не мав.

Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що жодних відносин з відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» він не мав, тому очевидно, що заборгованість за вказаним виконавчим написом не є безспірною.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами.

Відповідач приватний нотаріус у судове засідання не з`явився, на адресу, вказану в єдиному реєстрі нотаріусів судом було направлено судові документи, в тому числі судову повістку, однак відповідно до роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта», однак приватний нотаріус судову повістку не отримав через неможливість вручення: інші причини. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 року № 1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 (підтверджується повідомленням, що міститься в матеріалах справи та розміщене на офіційному сайті Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), таким чином суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Третя особа - приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, заяв та клопотань не надав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Мельника Ю.А. перебуває виконавче провадження №63454068 з примусового виконання виконавчого напису №39367 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом ЖМНО ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 8674,58 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2020 року, копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника.

За клопотанням позивача судом, ухвалами суду від 27.11.2020 року, від 18.01.2021 року від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» було витребувано належним чином завірену копію кредитного договору та документ, що підтверджує безспірність заборгованості, на підставі яких приватним нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис №39367 від 08.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 8674,58 грн.

Копії ухвал представник відповідача отримував, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових документів, однак станом на 18.02.2021 року (дата призначення справи до судового розгляду) та станом на день винесення рішення ухвали суду від 27.11.2020 року та 18.01.2021 року залишилися без виконання.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі чого суд визнає доведеним, що виконавчий напис №39367 від 08.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 8674,58 грн. вчинений на підставі документів, які не свідчать про безспірність заборгованості.

Разом з тим, суд позбавлений можливості витребувати копію виконавчого напису №39367 від 08.09.2020 року та документи на підставі яких він був вчинений від приватного нотаріуса, який його видав, оскільки рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 року № 1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 (підтверджується повідомленням, що міститься в матеріалах справи та розміщене на офіційному сайті Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Судом було визнано ту обставину, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом заборгованість не була безспірною.

З огляду на те, що відповідач ТОВ «ФК «Аланд» на виконання свого процесуального обов`язку не надали суду підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про наявність заборгованості перед Банком та безспірності заявлених банком вимог, враховуючи заперечення позивача проти наявності кредитних відносин з ТОВ «ФК «Аланд», звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості перед банком у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса застосовано бути не може.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог до відповідача - приватного нотаріуса, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.50Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішується судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа.

Позивачем ОСОБА_1 помилково визначено суб`єктний склад сторін у справі, оскільки вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, випливають не виключно з підстав порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії та мають заявлятися до стягувача, а приватний нотаріус залучається до участі у справі в якості третьої особи.

Саме до вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 752/15907/16-ц, провадження № 61-34336св18.

У зв`язку з тим, що при вирішені даного спору, приватний нотаріус є неналежним відповідачем, у задоволені позову в частині вимог до приватного нотаріуса необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Аланд» підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, 840,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (місцезнаходження вул. Саксаганського 14, офіс 301, м. Київ, ), приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (місцезнаходження - АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович (місцезнаходження АДРЕСА_3) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №39367 від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 8674,58 грн.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

СуддяІ. В. Погорєлов