Єдиний унікальний номер 227/4236/19
Номер провадження 22-ц/804/580/21
Номер провадження 22-ц/804/580/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2020 року (ухваленого під головуванням судді Здоровиця О.В. у м. Добропілля Донецької області, повний текст складено 16 листопада 2020 року) у цивільній справі №227/4236/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що вироком Добропільського міськрайонного суду від 23.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним за ч.1 ст.121 КК України по факту заподіяння 03.10.2016 року йому тяжких тілесних ушкоджень. За наслідками отриманих тілесних ушкоджень він змушений був звертатися за медичною допомогою та проходити лікування, приймаючи медичні препарати, призначені лікарем. Загалом на лікування було витрачено 30 954,00 грн, які він просить стягнути як матеріальну шкоду, яка заподіяна йому внаслідок незаконних дій відповідача.

Крім того позивач вказував, що внаслідок дій відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які позначили негативні зміни у його житті через вказану подію, а саме він зазнав переживання, тривогу за своє здоров`я, емоційну напругу та нервозність. Внаслідок ушкоджень, які були заподіяні йому відповідачем та змін, які відбулися у його житті та здоров`ї (йому встановлена інвалідність), які змінили його звичайний спосіб життя, він переживає емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості та обурення. Враховуючи наведене, причинний зв`язок між злочинними діями відповідача, завданими йому ушкодженнями та обсягом, заподіяних моральних страждань вважав, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду та просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 30 954,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 06 листопада 2020 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 на його позивача 7432,06 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 25000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Додатковим рішенням Добропільського міськрайонного суду від 24 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 304,55 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині стягнення моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 2 000 000,00 грн.

Вважає, що викладені в рішенні суду висновки щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди не відповідають обставинам справи, а також вимогам розумності та справедливості. Стягнута судом першої інстанції на його користь сума відшкодування моральної шкоди є недостатньою для відшкодування завданих збитків та глибині фізичного та душевного страждання, втрати здібностей нюху та смаку на тривалий час. Крім того наголошував на відсутності 100% ймовірності відновленню цих органів відчуття та позбавленні його можливості у зв`язку із цим реалізувати втрачені здібності у професійній сфері. Також вважає втраченими перспективи утворення сім`ї, оскільки в наслідок травми він є безробітним без власного окремого житла.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції з Добропільським міськрайонним судом,з`явилися ОСОБА_1 та його представник адвокат Катранжи Д.М.,та представник ОСОБА_2 адвокат Тарабаров В.І..

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В частині відшкодування матеріальної шкоди рішення суду не оскаржується, а тому його законність апеляційною інстанцією в цій частині не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що протиправними діями відповідача позивачеві спричинена моральна шкода. В результаті спричинення позивачеві тяжких тілесних ушкоджень позивач тривалий час знаходився на лікуванні, що спричиняло останньому певні фізичні та душевні страждання. Позивач проходив тривале лікування, реабілітацію і змушений був докладати зусиль, щоб відновити стан здоров`я, пристосуватися до життя з урахуванням обмежень, які встановлені останньому внаслідок отриманих травм та встановлення третьої групи інвалідності.

Такий висновок відповідає нормам матеріального права та узгоджується з положеннями статті 23 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Згідно частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (частина друга статті 23 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2018 року, який набрав чинності 06.03.2019 року, ОСОБА_2

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України, з іспитовим строком 3 роки.

Вироком суду було встановлено, що 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , знаходячись біля магазину «Радуга» по вул. Молодіжній, смт Водянське Добропільського району Донецької області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень умисно наніс йому не менше п`яти ударів кулаком по голові. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця повік лівого ока, садна лівої скроні, субконьюктивального крововиливу лівого ока, відкритих переламів кісток основи черепу (основної та решітчастої кісток), закритих переламів лобної кістки, верхньої щелепи, лівої вилиці, обох скроневих кісток, кісток носа з гемосинуситом всіх біляносових пазух та внутрішньочерепної гематоми лівої скроневої області і субдуральної гематоми лобно- скроневої області головного мозку зліва, нейропатії лівого підокового нерву травматичного генезу, назальної лікворії та аносмії, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, котрі є небезпечними для життя в момент заподіяння.

В результаті отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 тривалий час знаходився на лікуванні.

Висновком медико-соціальної експертної комісії № 0882075 від 29.03.2017 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання. Встановлена інвалідність пов`язана з отриманою ОСОБА_1 травмою 03.10.2016 року. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, перебування на висоті, біля механізмів, що рухаються та обертаються. Допустима робота слюсарем, черговим, вахтером. Згідно вказаної довідки інвалідність встановлена до 01.04.2019 року.

Висновком медико-соціальної експертної комісії № 072824 від 23.04.2019 року ОСОБА_1 повторно встановлена третя група інвалідності до 01 травня 2022 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачеві спричинено моральну шкоду,яка підлягає відшкодуванню винною особою.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції навів в мотивах загальні положення, при яких має місце відшкодування моральної шкоди.

Між тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України).

Аналіз абзацу другого частини третьої статті 23 ЦК України свідчить, що гроші виступають еквівалентом шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року під

моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, не навів аргументовані мотиви щодо безпідставності суми заявленого позивачем відшкодування. Хоча у справі щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суд, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинен особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ним сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Однак суд першої інстанцій вважав за необхідне задовольнити позовну вимогу у розмірі майже у вісімдесят раз меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навів мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Між тим, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в 25000 грн., яка підлягає відшкодуванню, є недостатнім для відшкодування душевних страждань, завданих травмою позивачу.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір грошової компенсації у 25 000,00 грн. не відповідає обставинам завдання моральної шкоди в результаті умисного спричинення відповідачем позивачеві тяжких тілесних ушкоджень у вигляді синця повік лівого ока, садна лівої скроні, субконьюктивального крововиливу лівого ока, відкритих переламів кісток основи черепу (основної та решітчастої кісток), закритих переламів лобної кістки, верхньої щелепи, лівої вилиці, обох скроневих кісток, кісток носа з гемосинуситом всіх біляносових пазух та внутрішньочерепної гематоми лівої скроневої області і субдуральної гематоми лобно- скроневої області головного мозку зліва, нейропатії лівого підокового нерву травматичного генезу, назальної лікворії та аносмії, тривалий розлад здоров`я із втратою таких відчуттів як нюху та смаку), верховенству права та вимогам розумності і справедливості.

Тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Як уже зазначалось у вище зазначеній Постанові Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин стану стан здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вказані обставини в повній мірі не врахував, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, апеляційний суд бере до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, зокрема, стосовно характеру отриманої позивачем травми, що спричинила втрату ним професійної та загальної працездатності, особливості працевлаштування у зв`язку із станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю ІІІ групи, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність реабілітації.

Так, враховуючи ступінь вини відповідача, який діяв з умислом-завдаючи ударів у голову потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_2 бажав заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого або свідомо припускав її спричинення, а отже достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій,що встановлено вироком суду ; характер правопорушення, що відноситься до кримінально переслідуваних злочинів; характер та обсяг фізичних та моральних страждань від перенесеного потерпілим болю внаслідок тяжких тілесних ушкоджень та впродовж лікування; характер немайнових втрат, їх тривалість і можливість відновлення - душевні та психічні страждання через тяжкість вимушених змін у житті та виробничих стосунках, погіршення якості життя неможливість в період лікування жити звичним соціальним життям; повноцінно працювати і заробляти кошти, необхідність відвідування лікарів і приймання ліків, отримання потерпілим інвалідності , відповідачем не приймалися заходи до відшкодування в повному обсязі матеріальної шкоди,спричиненої позивачеві в результаті перебування в лікувальних закладах, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди необхідно збільшити до 100 000,00 грн., а рішення суду цій частині змінити відповідно до п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Частинами 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції підлягає частковій змін, а позивача звільнено від сплати судового збору та частково задоволено його апеляційну скаргу,з відповідача підлягає стягненню на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам (5,29 %) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 270,26 грн..

Оскільки розмір судового збору перераховано апеляційною інстанцією пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з відповідача стягнуто судовий збір додатковим рішенням суду першої інстанції від 24.11.2020 року, то воно за встановлених обставин підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду від 06 листопада 2020 року в частині розміру моральної шкоди ,заподіяної внаслідок вчиненого злочину, змінити .

Розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчиненого злочину, стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збільшити з 25 000 грн. до 100 000,00 грн (сто тисяч гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Скасувати додаткове рішення Добропільського міськрайонного суду від 24 листопада 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 270,26 грн.

Відновити дію рішення Добропільського міськрайонного суду від 06 листопада 2020 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Судді: