Справа № 191/1568/21
Провадження № 2/191/521/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.09.2021 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Твердохліб А.В.,
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, -
25.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2017 року між ним та ОСОБА_3 , був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно вказаного договору ОСОБА_4 передала позивачу у володіння та користування вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку, а позивач виплатив їй 28 700 (двадцять вісім тисяч сімсот) гривень, що підтверджується розпискою.
Зазначений житловий будинок, належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна, посвідченого 13 лютого 2008 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А., реєстр № 916, зареєстрованого КП «СМБТІ» 20.06. 2008 року за№ 4690/Д-10 стор.26,в книзі Д-18 стор.36.
Ринкова вартість зазначеного будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 100 200( сто тисяч двісті) гривень, згідно звіту про незалежну оцінку від 18 травня 2021 року.
Ринкова вартість зазначеної вище земельної ділянки площею 0,0392 га складає 8000 (вісім тисяч) гривень, згідно звіту про незалежну оцінку від 18.05.2021 року.
Сторони по договору виконали свої зобов`язання, ОСОБА_1 виплатив вартість житлового будинку та земельної ділянки, а ОСОБА_5 надала йому будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку у володіння та користування.
Та до теперішнього часу угода купівлі-продажу вказаного житлового будинку нотаріально не посвідчена, хоча ОСОБА_5 зобов`язувалася до 20 грудня 2017 року оформити нерухоме майно у нотаріальному порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, так і не виконавши своє зобов`язання щодо оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. В зв`язку зі смертю ОСОБА_5 втрачена можливість нотаріально посвідчити правочин.
Відповідач по справі є донькою померлої ОСОБА_5 .
Фактично позивач володіє та користуюся вищезазначеним будинком та земельною ділянкою з 2017 року на свій розсуд.
Позивач в судове засідання не з`явився, але до початку його проведення надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєестру прав власностіна нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_5 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, ВКС № 587976р.№312, посвідченого 13.02.2008 року Приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А.
Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого 28 березня 2021 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, зазначено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житловий будинок А1-1, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 41,1кв.м. ,а2-1 прибудова, літня кухня Б, гараж Г, погріб П, вбиральня Е.
Згідно свідоцтва про смерть, Серії НОМЕР_1 , виданого 02 листопада 2020 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),за актовим записом № 439, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З наданої суду копії спадкової справи №274/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , встановлено що ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 .
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.
01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягає лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.
Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280, 281 ЦПК України, ст.ст.16,220,319,328,638,655,657 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, задовольнити.
Договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 14 квітня 2017, визнати дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок А1-1, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 41,1кв.м.,а2-1 прибудову, літню кухню Б, гараж Г, погріб П, вбиральню Е .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А. В. Твердохліб