Провадження № 2/641/320/2021 Справа № 641/6248/20
25 березня 2021 року
Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Музиченко В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Думчикової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . До 01.09.2006 року вона перебувала із відповідачем у шлюбі. Відповідач з вересня 2006 року в спірній квартирі не мешкає, однак незважаючи на факт розірвання шлюбу, відповідач зі спірної квартири не виписався. Де, на теперішній час, перебуває відповідач їй невідомо, без присутності відповідача зняти його з реєстрації у належній їй квартирі не виявляється можливим. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування своєю власністю.
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року було відкрито провадження по вищевказаній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року було замінено третю особу Слобідський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області на Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Харківської області.
До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за наявними у справі доказами.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.
Представник 3- ї особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з,явився, надав до суду пояснення в яких зазначив, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи є,зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; рішення суду, яке набрало законної сили та подане до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в якості підстави для зняття з реєстрації місця проживання в порядку, встановленому Правилами, є обов,язковими до виконання, тому не потребує додаткового зобов,язання щодо відповідного органу реєстрації в резолютивній частині рішення. Крім того, просив розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права без їх участі.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01.09.2006 року, та відповідно витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно № 14313443 від 20.04.2007 року, реєстраційний номер 350415.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 23.09.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.09.2006 у справі № 2-2816/2006 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що відповідач у спірній квартирі не мешкає з вересня 2006 року та не з,являється.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права і користування житлом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 в спірному жилому приміщенні відсутній з вересня 2006 року, тобто понад рік, що підтверджується актом від 26.07.2007 року, який було засвідчено начальником дільниці № 20 КП « Жилкомсервис», оплату за житло не здійснює, що підтверджується квітанціями про оплату за комунальні послуги,з яких вбачається. що за комунальні послуги сплачує лише позивач по справі, суд вважає, що є підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірною жилою площею.

За таких обставин суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, АДРЕСА_1 . .

Суддя: В. О. Музиченко