№ 207/2258/21
№ 2/207/1122/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до листа ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 1004 від 24.06.2020 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23.01.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Ізотовою В.А. № 169 - 231/500 частина житлового будинку; за його матір`ю - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1984 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 4491 - 9/20 частин житлового будинку; ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.1986 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 5131 - 11/500 частин житлового будинку; ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.1986 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 5131 - 33/500 частин житлового будинку.

Будинок по факту складається з двох половин (двох квартир: квартира НОМЕР_1 та квартира АДРЕСА_1 ) з окремими входами до нього.

Його матері, ОСОБА_2 , належить 9/20 частин будинку, а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,9 м.кв. та житловою площею 40,2 м.кв..

З моменту купівлі частини житлового будинку я проживав в будинку та був зареєстрований за вище зазначеною адресою, місце проживання він ніколи не змінював, проживає і по теперішній час. Знятий з реєстраційного обліку в 2018 році тимчасово, за сімейними обставинами.

Зараз знов таки намагається зареєструватись у будинку, звернувся у липні 2020 року з заявою про реєстрацію місця проживання до Центру надання адміністративних послуг м. Кам`янське, його мати надала свою згоду на його реєстрацію, але у реєстрації йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутня згода інших співвласників житла.

На момент купівлі його матір`ю частини житлового будинку під АДРЕСА_1 , в їхній частині (квартирі АДРЕСА_1 ) будинку ніхто не проживав, в іншій частині домоволодіння, квартирі НОМЕР_1 проживала лише, ОСОБА_3 , яка вже померла. ОСОБА_3 не є членом його сім`ї, тому надати свідоцтво про її смерть у нього не є можливості, також позивачу не відомо чи вступали у спадщину її спадкоємці.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а ні він, а ні його мати не знають, ніколи не бачили, щоб вони проживали у іншій частині будинку, фактичне місце проживання та їх реєстрації їм не відоме.

Належні 9/20 частин будинку які на праві спільної часткової власності належать його матері - ОСОБА_2 , є його єдиним постійним місцем проживання.

Оскільки отримати дозвіл на свою реєстрацію від інших співвласників неможливо, тому він вимушений звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Надала суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають, не заперечує проти задоволення позову.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до листа ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 1004 від 24.06.2020 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23.01.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Ізотовою В.А. № 169 - 231/500 частина житлового будинку; за його матір`ю - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1984 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 4491 - 9/20 частин житлового будинку; ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.1986 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 5131 - 11/500 частин житлового будинку, яка відповідно актового запису про смерть №477 від 23.06.2014 року померла; ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.1986 року, посвідченого 2-ю Дніпродзержинською ДНК, № 5131 - 33/500 частин житлового будинку.

На момент купівлі матір`ю позивача частини житлового будинку під АДРЕСА_1 , в їхній частині (квартирі АДРЕСА_1 ) будинку ніхто не проживав, в іншій частині домоволодіння, квартирі НОМЕР_1 проживала лише, ОСОБА_3 , яка відповідно актового запису про смерть №616 від 30.06.2020 року померла.

У статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 14.06.2021 року, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований: АДРЕСА_1 , знятий з реєстрації 05.09.2018 року.

Згідно Акту №75 від 13.06.2021 року про проживання без реєстрації - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщення.

Ст. 310 ЦК України передбачено, фізична особа має право на місце проживання.

Частиною першою статті 15 ЦК Україн ивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки належні 9/20 частин будинку, які на праві спільної часткової власності належать матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , є єдиним постійним місцем проживання ОСОБА_1 то проживаючи та користуючись цією частиною будинку, позивач ніяким чином не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що набула право проживання та користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на проживання та користування будинком АДРЕСА_1 , а саме 9/20 частин належних його матері, ОСОБА_2 що є підставою для подальшої реєстрації за цією адресою.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова