Справа № 226/355/21
Справа № 226/355/21
Провадження № 2/226/269/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житлову квартиру, в обґрунтування якого вказав, що 22.07.1998 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м.Димитров Донецької області між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира до укладання договору належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Димитровської нотаріальної контори Богатовою І.О. 25.03.1993, реєстровий № 485, зареєстрованого у БТІ м.Димитрова у реєстровій книзі № 26 26.03.1993. Продаж вказаної квартири було вчинено за 3000 грн, які продавець отримала від нього до підписання вказаного договору, після підписання договору відповідач у свою чергу передала йому ключі від квартири, та він отримав у володіння вищевказану квартиру. 23.07.1998 за ним було зареєстровано у БТІ право власності на цю квартиру. З моменту придбання квартири і до теперішнього часу він користується спірною квартирою. У січні 2021 року, маючи намір розпорядитися вказаною квартирою, він дізнався, що не зможе це зробити, оскільки правовстановлюючий документ не був нотаріально посвідчений. У зв`язку з продажем йому у 1998 році спірної квартири БТІ була анульована реєстрація права власності на цю нерухомість за ОСОБА_2 , що неуможливлює нотаріальне посвідчення договору. Тому позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Сторони, у тому числі представник позивача - адвокат Павлова О.О., до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач ОСОБА_1 вказав, що він наполягає на позові, а відповідач ОСОБА_2 - що проти позовних вимог не заперечує.

Згідно з ухвалою судді від 19.02.2021 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху для усунення недоліків.

26.02.2021 за ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.07.1998 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач ОСОБА_2 продала, а позивач ОСОБА_1 придбав квартиру, що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 53,8 кв.м, в тому числі жилою 36,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за три тисячі гривень. До користування покупця перейшли: 76-1 коридор, 76-2 ванна, 76-3 туалет, 76-4 кухня, 76-5 жила кімната, 76-6 шафа, 76-7 жила кімната, 76-8 жила кімната.

Вказана квартира належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Димитровської нотаріальної контори Богатовою І.О. 25.03.1993 за реєстровим № 485, зареєстрованим у БТІ м.Димитрова у реєстровій книзі № 26 від 26.03.1993.

Укладена між сторонами угода була оформлена і зареєстрована на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 22.07.1998 за реєстраційним № 91, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на квартиру (12-16).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Бюро технічної інвентаризації м.Димитров (далі БТІ) право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , 23.07.1998 було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого регіональною товарною біржею «Юго-Восток» 22.07.1998, реєстровий № 91 (а.с.11).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.01.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно за ст.224 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.128 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Реєстрація бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1998 року не суперечила чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 № 399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом (набув чинності 03.08.2004), визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.

Згідно зі ст.392 ЦК України якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

Беручи до уваги те, що покупець ОСОБА_1 повністю виконав умови договору купівлі-продажу будинку, договір відповідно до ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, суд приходить до висновку, що позивач на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набув право власності на квартиру і правомірно володів нею.

Оскільки з відчуженням належної ОСОБА_2 квартири БТІ була анульована реєстрація її права власності на цю квартиру, що унеможливлює нотаріальне посвідчення вказаного договору і, як наслідок, викликає спори щодо визнання права власності за позивачем на спірну квартиру, та судом встановлені обставини щодо правомірного володіння позивачем цим майном, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.392, законів України «Про товарну біржу», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», керуючись ст.ст.12, 13, 76, 259, 263-265

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 53,8 кв.м, у тому числі жилою 36,3 кв.м, що складається з: 76-1 коридору, 76-2 ванної, 76-3 туалету, 76-4 кухні, 76-5 жилої кімнати, 76-6 шафи, 76-7 жилої кімнати, 76-8 жилої кімнати, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.Є.Редько