Справа № 338/1357/20
Провадження № 22-ц/4808/1014/21
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

з участю представника апелянта адвоката Перепічки Н.І. та представника відповідача Маланюк Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до Богородчанської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» адвоката Перепічки Назарія Ігоровича на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Битківським Л.М. 24 березня 2021 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, повний текст якого складено 05 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» звернулося в суд з позовом до Богородчанської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 січня 2008 року між АКБ «Форум» в особі Івано-Франківської філії (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03/08/14-СL. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25.12.2009 року, згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку із укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» договором №1277-Ф про відступлення прав вимоги від 22.11.2018 року та договором про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, позивач набув усіх прав та обов`язків кредитора, а також набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки, який посвідчений 25.12.2009 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним.

02.12.2019 року у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» звернуло стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття права власності на предмет іпотеки. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості. Проте, у житловому будинку продовжував бути зареєстрованим попередній власник - ОСОБА_1 .

З метою зняти ОСОБА_1 з реєстрації ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» двічі подавала Богородчанському селищному голові Зарембі Р.Д. заяву про зняття особи з реєстрації, надавши необхідні для цього документи. Однак селищний голова відмовив у вчиненні відповідних реєстраційних дій. Такі дії вважають протиправними і такими, що суперечать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Необхідність встановлення неправомірності дії Богородчанської селищної ради в особі селищного голови, будуть у майбутньому підставою для звернення до суду з приводу стягнення з посадової особи завданих товариству збитків, через недотримання вимог законодавства.

Просить визнати протиправними дії Богородчанської селищної ради в особі селищного голови Заремби Р.Д. щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою (а.с.1-5).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.160-163).

Не погодившись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» адвокат Перепічка Н.І. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є документ, що підтверджує факт набуття ТОВ «ФК «Інвент» права власності на спірне домоволодіння, в даному випадку таким документом є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеного в постанові від 05.11.2014 по справі №6-158цс14. Аналогічного висновку в своєму рішенні від 19.02.2020р. дійшов Окружний адміністративний суд міста Києва у справі №640/10091/19.

На погляд апелянта, окремої уваги заслуговує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.05.2018р. по справі №813/4520/14, яким суд підтвердив законність дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою нового власника квартири на підставі документів, що підтверджують перехід права власності на нерухоме майно.

Апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції про необхідність надання рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення, для зняття з реєстрації місця проживання особи є помилковим та не відповідає вимогам Правил реєстрації місця проживання та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та спростовується наведеною судовою практикою.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.171-173).

У запереченнях на апеляційну скаргу, поданих представником Богородчанської селищної ради, зазначено, що позивачем заявлено вимогу не приватноправового характеру, яка б стосувалася визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням чи виселення такого, а вказує про протиправність дій та зобов`язання до вчинення дій суб`єкта владних повноважень, що здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Підставами для зняття особи з реєстрації є її заява, судове рішення або припинення підстав на право користування приміщенням. При цьому, не є належним доказом припинення підстав на право користування квартирою або будинком лише той факт, що наразі позивач є власником домоволодіння. Адже сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування домоволодінням. Звертає увагу на те, що передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Однак, позивач до суду із позовом про виселення не звертався, рішення суду про виселення ОСОБА_1 позивачем відповідачу не надавалося. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України та Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №362/3042/17 та №825/1335/13-а від 01.03.2016. Також вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Богородчанської селищної ради, оскільки правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією рішення про зняття особи з реєстрації не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Враховуючи наведене, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.204-207).

Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилася третя особа ОСОБА_1 , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника апелянта адвоката Перепічки Н.І. та представника відповідача Маланюк Н.П. , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між АКБ «Форум» в особі Івано-Франківської філії (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №03/08/14-СL (а.с.22-23).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 25.12.2009 року укладено іпотечний договір, згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Відповідно до укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» договору №1277-Ф про відступлення прав вимоги від 22.11.2018 року та Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідченого 22.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №4076, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» набув усіх прав та обов`язків кредитора, а також набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки, який був посвідчений 25.12.2009 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. за реєстровим №5285 на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним (а.с.26-29).

02.12.2019 року у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та відповідно до положень іпотечного договору ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» звернуто стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття права власності на предмет іпотеки. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості (а.с.30).

Проте, у житловому будинку зареєстрований попередній власник ОСОБА_1 .

З метою зняти ОСОБА_1 з реєстрації ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» двічі (12.03.2020 та 31.07.2020) подано Богородчанському селищному голові Зарембі Р.Д. заяву про зняття особи з реєстрації (а.с.31, 34).

Однак селищним головою відмовлено у вчиненні відповідних реєстраційних дій листами від 14.04.2020 за №307/02-34, від 20.08.2020 за №509/02-34 (а.с.33, 35).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з положень ст. 346, 391, 405ЦК України, ст. 7, 158 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання, відповідно до яких зняття з реєстрації місця проживання особи без рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою не відповідає вимогам закону, відтак відмова у знятті з реєстрації за постійним місця проживання у спірному житловому будинку ОСОБА_1 за заявою позивача не може бути розцінена як протиправна.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положення ст.ст. 317, 319, 386, 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власнику своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Стаття 11 Закону встановлює, що орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Статтею 9 Закону встановлено, що орган реєстрації відмовляє у реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається у день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно п.11 вказаних Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Відповідно до абзаців 9 та 10 пункту 26 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

З огляду на те, що Закон № 1382 є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює питання, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення його, зокрема і статті сьомої підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані із юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства .

Постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру прийнята відповідно до статті 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, про що зазначено у її преамбулі.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права (частина 3 статті 2 ЦПК України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Загальна процедура зняття з реєстрації місця проживання особи визначена абзацом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні» від 05 липня 2012 року № 5088-VI), і здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про: позбавлення права власності на житлове приміщення; права користування житловим приміщенням; про виселення.

Отже, оскільки положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прямо не передбачений обов`язок державного органу на зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи за заявою нового власника житлового приміщення, а виконання такої дії можливе на підставі відповідного рішення суду, а положення абзацу 9 та 10 пункту 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 не узгоджуються з положеннями Закону, враховуючи принцип верховенства права (права та свободи людини (відповідача по справі), а не юридичної особи (позивача) є найвищою цінністю, тому підлягають застосуванню положення Закону,який має вищу юридичну силу.

Суд обґрунтовано виходив з того, що зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення чи визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

З урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення, усталеної судової практики, перешкоди в користуванні майном, зокрема житлом, можливо усунути шляхом виселення в судовому порядку попереднього власника та членів його сім`ї, але з дотриманням норм матеріального права, які урегульовують ці відносини, а саме статті 391 ЦК України.

Вимога позивача про зобов`язання Богородчанської селищної ради зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання є пов`язаною із вимогою про усунення перешкод у користуванні майном.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що судове рішення про позбавлення позивача права на житло не ухвалювалось, що виключає можливість зняття з реєстрації.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання.

З такого ж тлумачення наведених вище норм виходив Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі №615/1011/19 (провадження №1428св21).

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла, є необґрунтованими та спростовуються розумінням змісту наведених нормам законодавства, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильними та обґрунтованими є висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном новим власником можливе лише за умови виселення попереднього власника або визнання таким, що втратив право користування житлом. Відтак, відмова у знятті з реєстрації за постійним місцем проживання у житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за заявою представника ТОВ «ФК «Інвент» не може бути розцінена як протиправна.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» адвоката Перепічки Назарія Ігоровича залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.