Справа № 643/3834/21
Провадження № 2/643/3126/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021

01 квітня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Стапанюк Д.Р.,

учасники справи:

представника позивача адвокат Каткова А.Г.,

представник відповідача адвокат Паніна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові питання про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 11 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 514.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 01 квітня 2021 року.

24 березня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач за зустрічним позовом просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , також просить стягнути з ОСОБА_2 135 000 гривень в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки HONDA CIVIC, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь 37 883 гривні в рахунок компенсації вартості Ѕ частини майна, придбаного для будування та подальшого проживання у спільному будинку, стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 6810 гривень.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Паніна В.В. просила суд прийняти зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя для спільного розгляду з первісним позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача адвокат Каткова А.Г. проти об`єднання вимог за зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя в одне провадження з позовом про розірвання шлюбу заперечувала, посилаючись на те, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд є недоцільним, позовна заява про поділ спільного майна подружжя не підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали зустрічного позову, доходить наступних висновків.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову є розірвання шлюбу, а зустрічного позову поділ майна подружжя. За характером правовідносин вказані вимоги є сімейними, однак вимоги за ними не випливають одна з одної.

Суд виходить з того, що під час розгляду вказаних позовів дослідженню підлягають різні обставини та відповідні до них правовідносини, первісний позов та зустрічний позов не є взаємопов`язаними в розумінні ст. 193 ЦПК України, їх спільний розгляд не є доцільним.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Тобто, одночасний розгляд таких позовних вимог значно розширює коло обставин, які стосуються предмету доказування та підлягають встановленню, що може призвести до порушення строків розгляду справи.

Крім наведеного вище, суд звертає увагу, що, відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за № 3 від 01 березня 2013 року, в п.п. 41.42 якої Вищий спеціалізований суд України роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виключна підсудність встановлена правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до вимог якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У силу специфіки предмету спору в таких справах процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 ЦПК України, зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

З позовної заяви вбачається, що позивач за зустрічним позовом просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , також просить стягнути з ОСОБА_2 135 000 гривень в рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки HONDA CIVIC, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь 37 883 гривні в рахунок компенсації вартості Ѕ частини майна, придбаного для будування та подальшого проживання у спільному будинку, стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 6810 гривень. Тобто, вбачається спір з приводу нерухомого майна, яке перебуває на території Львівської області.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що об`єднання вимоги відповідача про поділ майна подружжя із позовом про розірвання шлюбу є недоцільним, значно утруднить розгляд справи про розірвання шлюбу, та поділ майна подружжя не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову про розірвання шлюбу, більш того, позовна заява про поділ спільного майна подружжя не відноситься до територіальної юрисдикції Московського районного суду, позаяк нерухоме майно, з приводу якого пред`явлено зустрічний позов, знаходиться у Львівській області, а тому, у прийнятті зустрічного позову належить відмовити.

Відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права ОСОБА_1 на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає їй звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 30, 193, 258-261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити, що з даними позовними вимогами ОСОБА_1 може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала в частині повернення зустрічного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я.Ю. Семенова