Провадження №2/523/263/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Єпутатова В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати квартиру АДРЕСА_1 його приватною власністю .

В обґрунтування вимог посилався на те, що хоча квартира придбана 28.08.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, проте придбана за рахунок власних коштів позивача, отриманих ним в якості компенсації за смерть батька ОСОБА_3 та запозичених у своєї матері ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що квартира набувалася за спільні кошти подружжя, в інтересах сім`ї, вони в ній проживали разом із сином.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягала на тому, що позивач не надав доказів придбання квартири за свої особисті грошові кошти, адже на час придбання квартири подружжя працювали та спільно вносили до сімейного бюджету грошові кошти, вважала, що ОСОБА_1 подав штучно створений позов, щоб уникнути розподіл майна подружжя, спір щодо якого розглядається в Приморському суді м.Одеси.

Судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 05 червня 2011 року, актовий запис №517. Цей шлюб розірваний 28 січня 2019 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси (справа №522/15569/18).

Від спільного проживання сторони мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.08.2015 року, у період перебування сторін у шлюбі, за договором купівлі-продажу була придбана та оформлена на ім`я ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. за реєстровим № 1423 та зареєстрований цим же нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.08.2015 року, індексний номер витягу 42965026.

Відповідно до пункту 2.1 даного договору продаж квартири здійснений за 831 000,00 грн., які були одержані продавцями в рівних частинах до підписання цього договору шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавців, через установу банку.

Згідно пункту 5.2 даного договору ОСОБА_2 28.08.2015 року надала нотаріусу, який посвідчував договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчену заяву про згоду на придбання вказаної квартири, яка зареєстрована за реєстровим №1419.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4)житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру 24.12.2004 р ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з основним видом діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк», отриманої на виконання ухвали суду від 10.02.2020 р. вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 були відкриті депозитні та карткові рахунки, на яких здійснювався регулярний рух грошових коштів в період 2014-2015 років. У зв`язку з чим, суд критично оцінює пояснення позивача про відсутність у нього доходів у 2014-2015 роках та надану ним на підтвердження цього довідку Головного управління Державної податкової служби в Одеській області за №2774/С/15-32-50-05-10 від 21.10.2019 про відсутність доходів згідно поданих декларацій за цей період.

Посилання позивача про те, що ОСОБА_2 не мала жодного доходу на момент придбання квартири спростовується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за №1172 від 04.02.2020 р. Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, з яких вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2008 по 2015 рік включно отримувала доходи у вигляді заробітної плати, соціальні виплати, доходи від продажу рухомого майна, інші виплати.

Згідно акту про проживання від 07.09.2018 року, складеного мешканцями будинку під АДРЕСА_2 в квартирі під АДРЕСА_3 постійно проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що свідчить про набуття майна в інтересах сім`ї.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у справі №522/503/19, яка знаходиться у провадженні Приморського районного суду м.Одеси, не заперечує, що квартира під АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси 18.01.2006 року.

Згідно виписки із рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 вбачається рух грошових коштів, а саме зарахування в лютому 2005 року 90 000,00 дол. США та виплата цих грошових коштів з цього рахунку різними сумами до серпня 2005 року включно.

Згідно довіреності від 06.02.2008 року вбачається, що ОСОБА_1 уповноважував адвоката ОСОБА_8 на представлення його інтересів при укладенні судової або позасудової угоди з декількома закордонними компаніями щодо виплати йому компенсації, пов`язаною з смертю батька. Проте, жодного документу, який би підтверджував отримання ОСОБА_1 вказаних грошових коштів та розрахунку саме цими грошовими коштами за придбану спірну квартиру до суду не надано.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання квартири його приватною власністю необхідно відмовити.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач ОСОБА_1 жодним належним доказом не довів, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана ним за особисті кошти і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу ним не була спростована.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки у позові відмовлено, згідно положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,69,70,71СК України, ст.ст. 4,5, 7, 12, 17, 18, 76, 133,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 приватною власністю ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.03.2021року.

Суддя