Провадження № 2/522/8175/21
УХВАЛА

28 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного підприємства «Беранді», про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» (надалі АТ «Альфа-Банк»), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного підприємства «Беранді» (надалі ПП «Беранді»), про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2021 відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28,6 кв.м. та житловою площею 15,3 кв.м., право власності на яку зареєстровано за АТ «Альфа-Банк».

Заява обґрунтована тим, що оформлення за відповідачем Акціонерним товариством «Альфа Банк» права власності на спірну квартиру відбулося з порушенням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та у супереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На даний час у позивача є підстави вважати, що відповідач може створити загрозу для виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач є банківською установою, а утримання нерухомості не належить до напрямку його діяльності. Вважає, що найближчим часом відповідач може вжити заходів, спрямованих на відчуження спірної квартири третім особам, про що може свідчити факт звернення АТ «Альфа-Банк» із позовною заявою до нього та ПП «Беранді» про звільнення майна з-під арешту, а можливий продаж спірного майна змусить позивача звертатись з іншими позовами до нових власників.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки заява позивача не містить належного обгрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позовним вимог та призведе до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Крім того, у поданій заяві відсутнє обґрунтування співмірності заявленого способу забезпечення позову із вимогами позовної заяви.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена