Справа №345/430/21
Провадження № 2/345/310/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2021 р. м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді Сухарник І.І.
з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.
розглянувши у відкритому заочному судовому зсіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у м. Калуші справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, копії витягу з "Умов та правил надання банківських послуг та витягу з "Тарифів Банку".
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.02.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зокрема відповідач не заперечила той факт, що отримувала у АТ КБ «ПриватБанк» банківську картку. Анкету-заяву заповнював самостійно працівник банку і вписав у картку бажаний кредитний ліміт. Тобто, позивач не заперечила про факт отримання картки, однак заперечила факт отримання самих кредитних коштів. Також, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження видачі відповідачу картки на яку б зараховувалися банком грошові кошти, підтвердження відкриття рахунку на який банком надавався картковий кредит куди б мали повертатися грошові кошти та виписки із зазначеного рахунку про рух коштів на підтвердження існування боргу, а розрахунок заборгованості є лише одностороннім арифметичним відображенням і не підтверджує існування тих чи інших операцій. Надані банком документи є неналежними доказами та не утворюють визначеної кредитором сукупності документів, що складають договір. Окрім того, Умови та Правила надання банківських послуг є публічною пропозицію на укладення правочину приєднання, тому посилання позивача на те, що при укладенні договору були обговорені усі істотні умови не відповідають дійсності. Отже, позивач міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також, відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову повністю.
Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити та не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився.
За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, що 06.05.2011 ОСОБА_1 уклала договір з АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується її підписом на анкеті - заяві позичальника, де зазначено наступне «Я згодний з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг» (а.с. 14).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с.19-42).
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.
Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відповідач при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобо`вязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «Приватбанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, то суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.05.2011, шляхом підписання заяви-анкети, що не заперечує факт користування відповідачем кредитним коштами.
На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами, позивачем надано анкету-заяву із підписом ОСОБА_1 , фото відповідача із копією паспорта, виписку по картрахунку, та підписану відповідачем інформацію про тип кредитного продукту від 08.05.2020 (а.с. 14, 15-17, 44, 45, 46, 53-60), що свідчить про те, що відповідачу було видано платіжну кредитну картку, відкрито картрахунок на який встановлено кредитний ліміт.
Із виписки за картковим рахунком за договором б/н вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 03.04.2007 було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 800,00 грн.
Згідно даної виписки, також вбачається, що ОСОБА_1 використовує кредитний ліміт з 03.04.2007 та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримала кредитну картку «Універсальна», так як проведення вказаних операцій є неможливим.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, інший розрахунок не надано та відсутні докази спростування операцій у виписці по рахунку, отже суд відхиляє твердження відповідача про те, що остання не отримувала кредитні кошти.
Крім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.
Частиною 5 статті 261 ЦК України, передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника), що свідчать про визнання боргу. До таких може відноситися лист, зміст якого свідчить, що боржник визнає існування боргу і бажає відновити погашення боргу.
У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».
У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».
З виписки за кредитним договором № б/н від 06.05.2011 (а.с. 53-60) вбачається, що відповідач в період з 03.04.2007 по 09.11.2020 активно користувалась кредитною картою, в тому числі здійснювала погашення заборгованості. Такі дії відповідача з виконання зобов`язання, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України, свідчать про переривання перебігу позовної давності. Тому, вимоги відповідача про застосування до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Також, слід зазначити, що надана відповідачу кредитна картка діє до 10/2023, отже позивач звернувся із позовом до спливу строку позовної давності.
У відповідності ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Також, у відповідності ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплаченого позивачем суму судового збору у розмірі 2270,00 грн. (а.с. 4).
На підставі ст.ст. 526, 536, 549, 572, 589, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України та керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 26.03.2021.

Головуючий: