Справа № 752/1993/21
Провадження № 2/752/4760/21
У Х В А Л А

26 березня 2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Ковальської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського управління ГУНП у м.Києві, Першої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управліннч юстиції про скасування арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати арешт з нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який був накладений постановою слідчого Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві від 21 листопада 2011 року.

В обгрунтування позовних вимог посилаєтся, що йому належить на праві власності Ѕ квартири АДРЕСА_1 ,

Вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 року по справі №1-218/12, його було визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Задоволено цивільний позов.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 20 червня 2014 року його було звільнено від покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Зазначає, що арешт було накладено на підставі постанови про накладення арешту на майно від 21 листопада 2011 року слідчим Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві Зель О.М., з метою забезпечення цивільних позовів в рамках кримінальної справи.

Посилається, що у Голосіївському районному відділу ДВС у м.Києві перебувало виконавче провадження №51061698, з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва №1в-165/16 від 27 квітня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 3118,41 грн. Вказане виконавче провадження було закрито з підстав повного виконання рішення.

Крім того, потерпілому ОСОБА_3 ухвалою Глосіївського районного суду м.Києва від 15 квітня 2013 року було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа.

Інші потерпілі не зверталися за отриманням виконавчих листів.

Виходячи з цього, вважає, що його права порушуться, оскільки, він не може розпорядитися своїм майном через його арешт.

Посилається, що підстави для продовження дії арешту відпали, в зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила суд її задовольнити.

Відповідачі своїх представників в судове засідання не направили, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином.

З листа відповідача - Першої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управліннч юстиції вбачається, що з 01 січня 2013 року нотаріуси не є суб`єктами, які вносять або вилучають обтяження (арешти) на підставі відповідних процесуальних рішень судових та правоохоронних органів.

В зв`язку з чим, реєстраційні дії проводяться державним реєстратором, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна.

Виходячи з цього, зазначає, що нотаріальна контора не є належним відповідачем.

З листа Головного управління Національної поліції у м.Києві від 26 березня 2021 року вбачається, що Голосіївське управління поліції є територіальним структурним підрозділом та статусу юридичної особи не має. Також зазначає, що розслідування в заначеній кримінальній справі здійснювалося співробітниками Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 року позивача визнано винним за ст.185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.11-47).

Постановою про накладення арешту на майно слідчим Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві від 21 листопада 2011 року було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу (а.с.51).

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 20 червня 2014 року позивача було звільнено від покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с.49).

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, у своїх постановах від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика палата Верховного Суду зазначила, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за КПК України 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року або КПК України 2012 року. Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Виходячи з цього, арешт було накладено слідчим в ході досудового слідства в межах кримінальної справи, відносно позивача, яка в подальшому була розглянута з постановленням вироку. Отже, вказані правові позиції стосуються інших підстав і обставин, а тому не можуть бути застосовані в даному випадку.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячти з викладеного вище, провадження в справі підлягає закриттю.

Оскільки провадження у справі закривається у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то позивачу необхідно повернути з державного бюджету сплачений судовий збір, що становить 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, п.5 ч.1ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського управління ГУНП у м.Києві, Першої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управліннч юстиції про скасування арешту з нерухомого майна закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 840,80 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, відповідно до квитанції: 0.0..1 від 21 грудня 2020 року, отримувач: УК у Голос. р-н/Голосіїв.р-н/22030101, код отримувача: 38039752.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: