справа № 156/1168/20
Провадження № 2/156/104/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 156/1168/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві,-

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позовні вимоги мотивує тим, що він працював шахтарем та має понад 25 років підземного стажу, останнє місце його роботи ВП Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Внаслідок шкідливих підземних умов праці він отримав низку професійних захворювань: пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст.; хронічну попереково-крижову радикулопатію у ст. неповної ремісії з помірним больовим компонентом; Супутні хвороби: дифузний кардіосклероз;артеріальна гіпертензія І ст. СН 0 ст. За висновком МСЕК від 30.03.2020 року він втратив 60% професійної працездатності (40% по ПНК, 20 % по радикулопатії), як наслідок, йому встановлено ІІІ групу інвалідності довічно.

Згідно акту розслідування форми П-4 від 22 березня 2013 року причиною виникнення такого захворювання стала важка фізична праця, праця в шкідливих умовах вугільних шахт на протязі 25 років з рівнями запиленості, що перевищують санітарно-гігієнічні норми і становлять 241 мг/м. куб. Оскільки захворювання виникло при виконанні ним своїх трудових обов`язків і заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин, тому вважає, що вона має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання на виробництві та переносить і по сьогоднішній день. Отримане захворювання нагадує про себе, він змушений постійно лікуватися та відновлювати своє послаблене здоров`я. Утруднене дихання призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок професійного захворювання, просить суд присудити до стягнення з відповідача в свою користь моральну шкоду в сумі 127080 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у їх відсутності, позов просить задоволити. Також, не заперечила щодо заочного розгляду справи.

В судове засідання представник відповідача ДП "Волиньвугілля" Марчук Н.Є. не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у відсутності представника позивача. При ухваленні рішення, просить суд врахувати позицію відповідача викладену у відзиві. У відзиві в.о. генерального директора Ключковський Ю.І. зазначає, що ДП «Волиньвугілля» перебуває у важкому фінансовому становищі, підприємство збиткове. Факт спричинення моральної шкоди не заперечив, однак вважає розмір відшкодування шкоди значно завищеним. Просить врахувати, що специфіка роботи на підприємстві передбачає високий рівень шкідливих факторів на робочому місці працівників, що підвищує можливість отримання професійних захворювань та втрати працездатності. Сума коштів отриманих від реалізації вугільної продукції забезпечує лише 35 відсотків необхідної потреби для оплати праці. Погашення заборгованості відбувається за рахунок бюджетних коштів, використання яких здійснюється у чіткій відповідності до встановленого цільового призначення. А тому стягнення з відповідача сум поза вимогами розумності та справедливості, призведе до припинення роботи підприємства та масового вивільнення працівників. Із врахуванням ч.3 ст.23 ЦК України, не заперечив щодо часткового задоволення позову (а.с.37-38).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 тривалий час перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Волиньвугілля", обіймав посаду електослюсара підземного у відокремленому структурному підрозділі шахта № 9 Нововолинська ДП «Волиньвугілля». Стаж його роботи в умовах впливу шкідливих факторів склав 25 років 8 (вісім) місяців.

Згідно копії акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 22 березня 2013 року у ОСОБА_1 діагностовно:пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. Захворювання професійне. (а.с.20-21). Причиною виникнення професійного захворювання стало: важка фізична праця , праця в шкідливих умовах вугільних шахт на протязі 25 років з рівнями запиленості, що перевищують санітарно-гігієнічні норми і становлять 241 мг/м.куб., пил, вимушена робоча поза, вимушені нахили, несприятливий мікроклімат.

По гігієнічній характеристиці умов праці професія, яку обіймав ОСОБА_1 відноситься до робіт ІІІ класу по факторам шкідливості, по основному фактору важкість праці. Враховуючи рівні шкідливих виробничих факторів на робочому місці працівника, стаж роботи, позивач перевищив допустимі величини тривалості робочого часу передбачені Державними санітарними правилами та нормами "Підприємства вугільної промисловості" ДСП 3.3.1.095-2002 (а.с.16).

Діагностоване професійне захворювання у позивача підтверджується також наступними письмовими доказами: випискою № 4678 Волинської обласної клінінчної лікарні відідлення профпатології; результатом МРТ медичного центу « Здорова сім`я»; медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії НАМН (а.с. 17); випискою № 234 НАМН (а.с.19,); індивідуальною програмою реабілітації інвалідів № 349.

Згідно копій довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12ААА № 021876 від 30 березня 2020 року та копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ № 687071 (а.с.22-23) позивач ОСОБА_1 втратив 60% професійної працездатності, в тому числі: 40 % по ПНК і 20 % по радикулопатії, як наслідок, йому встановлено ІІІ групу інвалідності довічно.

Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання та переносить і по сьогоднішній день. ОСОБА_1 відчуває себе неповноцінною людиною, є обмеженим у реалізації своїх життєвих планів.

Стан здоров`я позивача вимагає додаткових зусиль в організації його повноцінного життя.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням, позивачу рекомендовано спостереження і лікування в терапевта, лора, йому протипоказана важка фізична робота в підземних умовах.

Представником відповідача суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вину позивача в порушенні вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

Вищенаведені письмові докази дають суду підстави вважати, що діями відповідача ДП "Волиньвугілля", який не забезпечив безпечні умови праці, позивачу заподіяно моральну шкоду. Позивач отримав професійне захворювання, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час. Професійне захворювання та його наслідки викликали сильні емоційні страждання у ОСОБА_1 зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Будучи обмеженим у фізичних можливостях, він змушений постійно докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які вона зазнає.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Заперечення викладені у відзиві щодо збитковості підприємства та специфіки роботи ДП "Волиньвугілля" суд не може брати до уваги, як і зменшити розмір відшкодування шкоди з цих підстав.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань позивача, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, а також з розміру втрати професійної працездатності позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача ОСОБА_1 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 840,80 грн. судового збору та пропорційно задоволеним вимогам, на користь позивача 620 грн. на компенсацію витрат понесених ним на правничу допомогу адвоката, що підтверджені документально (а.с.33-35).

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП України, ст.1167 ЦК України, ст.13, ст.14 ЗУ "Про охорону праці", - суд,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" ( юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 40 000 (сорок тисяч) гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (, юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) на користь ОСОБА_1 620 (шістсот двадцять) грн. витрат понесених на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (, юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко