Справа № 606/693/21
про відмову у відкритті провадження у справі
01 квітня 2021 року м. Теребовля
Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Мельник А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

Заявник звернувся до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності йому, прізвище " ОСОБА_2 " та " ОСОБА_3 " з виправленням прізвища з російської мови на українській мові пишеться " ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вказує, що цей факт необхідно встановити для подальшого призначення пенсії, оскільки в Архівних довідках зазначено прізвище заявника російською мовою. При поданні вказаної заяви посилається на пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною другою статті 293 ЦПК України передбачено перелік справ, що підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження, серед яких є також така категорія справ, як встановлення факту, що має юридичне значення.
У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд, який не є вичерпним, та відповідно до частини другої вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали здійснюється в судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України, пункт 12 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
У такій категорії справ суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів.
Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судами не встановлюється тотожність особи, а відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.
Разом з тим, заявник просить встановити тотожність прізвища, неоднаково названого в різних документах, що не підпадає під категорію справ, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи такі вимоги закону, суддя вважає необхідним відмовити у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Згідно пункту 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Беручи до уваги, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі, а тому необхідно повернути заявнику сплачений при зверненні із заявою судовий збір.
На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір" ,
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Заяву з додатками повернути заявнику ОСОБА_1 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляцйного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 квітня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник