ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
__________________________________________________________________________
Провадження №2/756/62/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , уточненим в ході розгляду справи, та просила усунути їй перешкоди у користуванні житлом шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у 1998 році вона продала двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 та проживала разом з донькою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 . Квартира АДРЕСА_1 була придбана за її кошти та за кошти її колишнього чоловіка, а в подальшому подарована їх доньці ОСОБА_2 . На момент укладення договору дарування між сторонами існувала домовленість щодо проживання позивача у спірній квартирі та в майбутньому переоформлення квартири на позивача, у зв`язку з чим позивач за власні кошти зробила у ній ремонт, придбала до неї меблі та побутову техніку, самостійно несла витрати по утриманню та експлуатації квартири.

З 2009 року донька позивача ОСОБА_2 почала проживати за іншою адресою зі співмешканцем і її відносини з позивачем почали погіршуватися, а згодом взагалі припинилися.

На початку травня 2016 року позивачу зателефонувала її донька ОСОБА_2 та запропонувала залишити спірну квартиру, проте позивач відмовила у цьому, оскільки вже виплатила доньці усі кошти, та попросила доньку виконати домовленість та переоформити право власності на квартиру на позивача.

19.05.2016 після повернення з поліклініки позивач не змогла потрапити до спірної квартири, оскільки двері були зрізані автогеном, а сторонні особи встановлювали інші вхідні двері з іншими замками, до квартири її не допустили.

На підставі викладеного з урахуванням уточнень позивач просить суд усунути їй перешкоди у користуванні житлом шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2016 у вказаній справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду під головуванням судді Шумейко О.І.

23.01.2017 до спільного розгляду із первісним позовом прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , уточненим в процесі розгляду справи, в якому ОСОБА_3 вказує, що на даний час він є єдиним власником спірної квартири згідно договору дарування укладеного з його матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дозволу на користування його власністю позивачу не надавав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 втратила право користування спірною квартирою. Натомість ОСОБА_1 будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, не будучи членом сім`ї власника квартири, порушує його право власності на належне йому майно.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 10.04.2017 визначено головуючого суддю Камбулова Д.Г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.05.2017 визначено головуючого суддю Васалатія К.А.

02.10.2017 до розгляду було прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до житлового приміщення.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №103 від 07.08.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_4 від здійснення правосуддя.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 07.08.2019 визначено головуючого суддю Дибу О.В.

Ухвалою суду від 09.06.2020 позовну заяву позивача ОСОБА_1 в частині вимог про витребування майна було залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравченко В.П.

В судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться заяви позивача про розгляд справи за її та представника відсутності, первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться заяви сторони ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності, в якій він заперечував проти задоволення первісного позову та повністю підтримав свої вимоги зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, в матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_2 про розгляд справи за його та відповідача відсутності, в якій він заперечував проти задоволення первісного позову та повністю підтримав вимоги зустрічного позову.

З урахуванням наявних в матеріалах справи заяв сторін, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності усіх учасників процесу.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 11.06.1992 міським відділом РАЦС м. Кишиньова, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком записано ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.8).

Судом встановлено, на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О., укладеного 12.03.2002 між МПП «Творча майстерня «Вісак» в особі директора ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований), остання прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

З довідки ТОВ «Житлобуд-1» (а.с.7) убачається, що у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 (з 20.09.2005) та ОСОБА_1 (з 24.11.2006).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №77837137 від 06.01.2017 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №78079691 від 13.01.2017, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири від 06.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., індексний номер 33370312, номер запису про право власності: 18506695 (а.с. 69,82).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 зверталася з приводу чинення їй перешкод у проживанні за зареєстрованим місцем проживання, проте такі звернення результатів не дали.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі №6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв`язку з чим його припинення повинно відбуватися з урахуванням вимог статей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом.

За приписами ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом і ведуть спільне господарство.

Відповідно до ч.5 ст. 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 було встановлено сервітут на право користування спірною квартирою її колишнім власником ОСОБА_2 .

Частиною 2 ст. 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 користувалася спірним жилим приміщенням зі згоди колишнього власника під час дії сервітуту, та такі обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинилися, а власник квартири має намір користуватися й розпоряджатися ним, то підстав для подальшої дії сервітуту для ОСОБА_1 суд не убачає.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , натомість приходить до висновку про наявність підстав для визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки вона не є членом сім`ї ОСОБА_3 , будь-яких домовленостей з ним щодо її проживання у квартирі не існує і ОСОБА_3 як власник квартири заперечує проти права проживання ОСОБА_1 у його квартирі.

За таких обставин зустрічний позов підлягає задоволенню, у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 640,00 грн.;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба