Номер провадження: 22-ц/813/4311/21
Номер справи місцевого суду: 947/8629/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2020 року у складі судді Васильків О.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ДП "АМПУ" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 893 782,76 грн. та судового збору за подачу позову у розмірі 13 406,74 грн.

13.10.2020 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду.

Клопотання обґрунтовано тим, що законодавством України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Відповідач у даній справі виконував обов`язки голови ДП «АМПУ» на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до Статуту ДП «АМПУ» таким органом управління ДП «АМПУ» відносно його керівника є Міністерство інфраструктури України. Дану позовну заяву підписано та подано начальником відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями Управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, а на підставі викладеного позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої керівником від імені та в інтересах ДП «АМПУ», має право підписати та подати лише представник Міністерства інфраструктури України.

Одночасно 13.10.2020 відповідач надав клопотання про закриття провадження у справі з посиланням на те, що на підставі діючого законодавства України тільки Міністерство інфраструктури України може подати позовну заяву до керівника установи про відшкодування збитків, завданих юридичній особі, за таких обставин такий спір може бути підсудний лише господарським судам.

16.11.2020 відповідач подав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2020 року в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та витребування доказів відмовлено. Позовну заяву ДП «АМПУ» залишено без розгляду.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ДП «АМПУ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява підписана від імені ДП «АМПУ» начальником відділу претензійно-позовної та роботи з виконавчими провадженнями Управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності юридичного департаменту апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» Сидоренко Д.О у порядку самопредставництва юридичної особи. На підтвердження повноважень до позову додані відповідні докази. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2020 у справі №9901/39/20 звернула увагу, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження. Висновок суду про те, що у начальника відділу претензійно-позовної роботи з виконавчими провадженнями Управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності юридичного департаменту апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» Сидоренко Д.О. відсутні повноваження на підписання позову від імені ДП «АМПУ» є безпідставним, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить положення ст. 58 ЦПК України. Крім того, незрозумілим є посилання суду першої інстанції на п. 5 ст. 56 ЦПК України, оскільки позов у даній справі пред`явлено ДП «АМПУ» самостійно. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. З аналізу ст.136 КЗпП України випливає, що звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди керівником підприємства здійснюється вищестоящим в порядку підлеглості органом лише у разі перебування цього керівника на цій посаді на час звернення до суду. Відповідно до існуючої судової практики після звільнення з посади керівника підприємства, позов про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу щодо нього, може подаватися безпосередньо підприємством відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 21.04.2017 №43-0 «Про виконуючого обов`язки Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 24.04.2017 виконання обов`язків Голови ДП «Адміністрація морських портів України» покладено на Вецкаганса Райвіса, заступника Голови з фінансів апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України», на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 23.03.2021 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернутий до суду конверт з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" на ім`я ОСОБА_3 . Крім того, судом направлено телефонограму з повідомленням про час та місце судового засідання.

Так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку (а.с. 75, т.1), якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Апеляційним судом враховано, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача по справі про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч. 1 ст. 372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обстави, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який не з`явився у судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам з огляду на таке.

Відповідач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду, зазначив, що він у даній справі виконував обов`язки голови ДП «АМПУ» на час виникнення спірних правовідносин на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 21.04.2017 «Про виконуючого обов`язки Голови ДП «АМПУ» з 24.04.2017. Отже, оскільки вищестоящим органом управління ДП «АМПУ» відносно його керівника є Міністерство інфраструктури України, то саме воно відповідно до положень абз. ст. 136 КЗпП України може ініціювати позов про відшкодування шкоди завданої підприємству його керівником. Відповідач в обґрунтування свого клопотання послався на п. 1,2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В своїх запереченнях проти вказаного клопотання позивач зазначив, що з 23.07.2019 Міністерство інфраструктури України перестало виконувати функції Наглядової ради ДП «АМПУ», а тому твердження відповідача про те, що Міністерство є вищестоящим органом у порядку підлеглості не відповідає дійсності, так як після першого засідання Наглядової ради Голова ДП «АМПУ» підзвітний Наглядовій раді. Даний позов про відшкодування шкоди було заявлено на підставі п. 8 ч.1 ст. 134, ст. 237 КЗпП та ст. 1191 ЦК України.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду вказав, що позов підписано особою, яка не має належних повноважень, так як довіреність видана на ім`я підписанта позову ОСОБА_4 підписана в.о. Голови ДП «Адміністрація морських портів України» Голодницьким О.Г., проте Наглядова рада підприємства не надавала згоди для підготовки та пред`явлення даного позову.

При цьому в обґрунтування своєї позиції суд послався на норми ч. ч. 1,2,3 ст. 58 ЦПК України, якими передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Також в обґрунтування підстави залишення позову без розгляду суд послався на ч. 5 ст. 56 ЦПК України відповідно до якої у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до Статуту ДП «АМПУ» (п. 7.2) управління підприємством здійснює Голова підприємства. Згідно з Положенням про юридичний департамент апарату управління ДП «АМПУ», з урахуванням внесених змін, відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 розділу 3, затвердженого наказом в.о. Голови ДП «АМПУ», основним завданням юридичного департаменту є забезпечення представництва інтересів ДП «АМПУ» у судах. Підпунктом 3.10.16 п.3 розділу 3 визначено, що Відділ претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями діє від імені ДП «АМПУ» (самопредставництво юридичної особи) в судах, визначених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», з усіма правами, наданими законодавством України особам, які беруть участь у справі, в тому числі, але не обмежуючись, з правом підписувати від імені ДП «АМПУ» позовні заяви, відзиви, відводи, заяви, клопотання, заперечення, пояснення, скарги, зокрема, апеляційні та касаційні скарги, тощо, давати усні та письмові пояснення та подавати процесуальні документи, за виключенням права визнання позову, відмови від позову, відмови від апеляційної та/або касаційної скарги, відмови від зави про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зменшення розміру позовних вимог, укладення мирових угод, підписання заяв (договорів), направлених на прощення, реконструкцію, розстрочення основного боргу, штрафних санкцій (штрафу, пені), збитків.

Відповідно до п. п. 15 п. 3.1 розділу 3 Посадової інструкції начальника, затвердженої заступником Голови з операційної діяльності ДП «АМПУ», обов`язками працівника зокрема є дії від імені ДП «АМПУ» (самопредставництво юридичної особи) в судах, визначених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», з усіма правами, наданими законодавством України особам, які беруть участь у справі, в тому числі, але не обмежуючись, з правом підписувати від імені ДП «АМПУ» позовні заяви, відзиви, відводи, заяви, клопотання, заперечення, пояснення, скарги, зокрема, апеляційні та касаційні скарги, тощо, давати усні та письмові пояснення та подавати процесуальні документи, за виключенням права визнання позову, відмови від позову, відмови від апеляційної та/або касаційної скарги, відмови від зави про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зменшення розміру позовних вимог, укладення мирових угод, підписання заяв (договорів), направлених на прощення, реконструкцію, розстрочення основного боргу, штрафних санкцій (штрафу, пені), збитків.

Вбачається, що позов у даній справі підписано начальником відділу претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчими провадженнями управління забезпечення взаємодії з органами корпоративного управління, представницьких функцій та нормотворчої діяльності юридичного департаменту підприємства ОСОБА_4 , в порядку реалізації самопредставництва юридичної особи.

З вказаного вбачається, що фактичні обставини даної справи не узгоджуються з нормами права, на які послався суд в оскаржуваній ухвалі (ч. ч. 1,2,3 ст. 58, ч. 5 ст. 56 ЦПК України), з позовом у справі звернулася юридична особа, разом з тим підстави залишення позову без розгляду визначені статтею 257 ЦПК України, проте з яких саме правових підстав суд залишив без розгляду позовну заяву підприємства, на підставі викладених в оскаржуваній ухвалі обставин, встановити неможливо.

Оцінка жодним доводам Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в тому числі і щодо права пред"явлення позову в загальному порядку через припинення трудових відносин, не надана, мотиви в ухвалі суду відсутні, що свідчить про те, що фактично клопотання у встановленому порядку не розглянуто, а сама ухвала суду не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України.

При обмеженні права на звернення до суду сторони або його представника, порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 05.04.2021.

Головуючий:

Судді: