ЄУН 174/505/21
н/п 2/174/281/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Килинчук Л.Л.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка не була її родичкою, однак оскільки вона була особою похилого віку та не мала своїх дітей, позивачка їй допомагала. На час смерті ОСОБА_2 постійно проживала в кв. АДРЕСА_1 із своїм чоловіком ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер. За своє життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 20.07.1994 року.

Після смерті ОСОБА_3 та поховання останнього, вона отримала ключі від його квартири, а в березні 2021 року, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , належній померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розбираючи архівні документи останнього, серед старих листівок, листів, старих фотографій та документів, знайшла заповіти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складені на користь ОСОБА_5 , тобто на її дівоче прізвище. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкрилася спадщина у вигляді належної за життя останніх квартири АДРЕСА_1 , яку вказані особи заповіли їй.

27.07.2021 року вона звернулася до нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак 27.07.2021 року нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Однак шестимісячний строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , вона пропустила оскільки не є спадкоємцем померлої будь-якої черги за законом, разом з нею не проживала і про наявність заповіту на час смерті ОСОБА_2 та на протязі шести місяців після її смерті не знала. Таким чином, строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , вона пропустила з поважної причини, а саме, необізнаністю про наявність заповіту, про який вона дізналася та отримала тільки в березні 2021 року, і який став підставою для юридичного виникнення у неї права на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Просить визначити їй додатковий строк у три місяці з часу вступу судового рішення про це в законну силу, на подачу заяви до нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В., про прийняття спадщини за заповітом від 23.12.2013 року, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Понесені нею судові витрати просить залишити за нею.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовну заяву та вказані в ній обґрунтування підтримала в повному обсязі, просить задовольнити, додатково пояснила, що строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вона не була обізнана про наявність заповіту, за життя ані ОСОБА_2 , ані її чоловіка ОСОБА_3 про заповіти їй нічого не розказували, тобто вона знала про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , однак до березня 2021 р. нічого не знала про заповіт, складений на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить прийняти рішення у справі на розсуд суду, заперечень по суті позовної заяви ОСОБА_1 не має. (а.с.23)

Вислухавши позивачку ОСОБА_1 , свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_4 суду показав, що його дружина ОСОБА_1 мала не рідних бабу ОСОБА_2 і діда ОСОБА_3 , які при житі проживали в кв. АДРЕСА_1 . Вони рідних дітей не мали, а дружина їх доглядала. В березні 2021 року після смерті ОСОБА_3 , розбираючи архівні документи останніх, серед старих листів, фотографій та документів, дружина знайшла два заповіти, складені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь, чим була здивована. При житті ОСОБА_3 про існування заповіту ОСОБА_2 нічого не розповідав, хоча регулярно його відвідували за місцем проживання разом з дружиною.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що позивачка це його дочка. Був знайомий з ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_3 , разом з дочкою та її чоловіком у березні 2021 р. приїхали до квартири останнього, де дочка почала розбирати старі листи та документи і знайшла 2 заповіти, складені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь. Про це за життя вони нікому не розказували, зокрема і йому, хоча щомісяця провідував їх за місцем проживання.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , яке видане 09.06.2017 року, Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 . (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, видане приватизаційним органом фірми «Дніпрометалургбуд» на підставі розпорядження (наказу) №284 від 20.07.1994 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 29 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 7).

Згідно копії заповіту від 23.12.2013 року, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, заповіла належну їй на праві особистої приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіт посвідчено нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В. (а.с.6).

Факт реєстрації у Спадковому реєстрі 23.12.2013 року заповіту, складеного ОСОБА_2 , підтверджено копією інформаційної довідки №36192235, зі Спадкового реєстру. (а.с. 6 зі зворотної сторони).

Факт відмови позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.07.2021 року, відповідно до якої нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском спадкоємцем строку для прийняття спадщини. (а.с.12)

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року №6-85цс12,від 04 листопада 2015 року №6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя - 23.12.2013 р., склала заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_5 належну їй частку квартири АДРЕСА_1 , однак цей заповіт позивачка ОСОБА_9 виявила лише в березні 2021 року, після чого 27.07.202і року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В., відмовлено у зв`язку з пропуском позивачкою строку для прийняття спадщини.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приймає у якості допустимих доказів у справі покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , оскільки ці покази узгоджуються з письмовими доказами у справі, які суд також приймає у якості належних та допустимих доказів у справі, і підстав сумніватися у правдивості показів вказаних свідків у суду відсутні.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивачкою ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом доведено, що вона пропустила строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з поважних причин, оскільки спадкоємцем померлої за законом не являлася і на час смерті останньої разом з нею не проживала, а про існування заповіту дізналася лише після смерті іншого співвласника квартири - ОСОБА_3 , у березні 2021 року, коли отримала доступ до листування та інших документів померлої ОСОБА_2 , тому заявлені позивачкою вимоги щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , підлягають задоволенню, а ОСОБА_1 слід визначити вказаний строк у розмірі 3-х місяців, що буде достатньо для подання нею відповідної заяви нотаріусу.

Судові витрати у справі у виді сплаченого ОСОБА_1 судового збору в розмірі 908,00 грн., слід віднести на рахунок позивачки згідно її заяви.

На підставі ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додатковий строк у три місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили для подання заяви про прийняття нею спадщини за заповітом від 23.12.2013 року, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова