Справа № 595/428/21
Провадження № 2/595/227/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля в розмірі 66809,53 грн., моральної шкоди в розмірі 50000 грн., судового збору та витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

27 травня 2021 року позивач подав суду заяву про відмову від частини позовних вимог, та просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Стягнути матеріальну шкоду за спричинення тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля в розмірі 66809,53 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., судовий збір та витрат на правову допомогу із ОСОБА_4 .

Згідно Ухвали Бучацького районного суду від 27 травня 2021, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

08 липня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що 07.11.2020 року близько 22 години ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 , вулицею Галицька, в м.Бучач, у напрямку м.Івано-Франківськ, всупереч правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані сп`яніння не стежив за дорожньою обстановкою, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив лобове зіткнення із автомобілем SKODA Favorit 135L , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. В результаті ДТП, останній був доставлений в КНП Бучацька ЦРЛ із діагнозлм: забій передньої черевної сітки, забій грудної клітки, забій лівого ліктьового суглобу, ЗЧМТ, струс головного мозку. 07.12.2020 року Бучацьким районним судом Тернопільської області була винесена постанова по справі №595/1661/20 про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік. 21.01.2021 року Тернопільським апеляційним судом рішення залишено без змін. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не застрахована, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не оформлений.

ОСОБА_1 оформив поліс №ЕР-201577258 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Однак, при зверненні до даного страховика, щодо відшкодування страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та майну, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оформлення страхового полісу ОСОБА_4 . При зверненні в МТСБУ, було рекомендовано звернутись до суду, та дано доручення №72442 аварійному комісару, щодо проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого автомобілю, в результаті його пошкодження при ДТП. Відповідно до незалежної оцінки визначення розміру матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля SKODA Favorit 135L, реєстраційний помер НОМЕР_2 , з включенням в розрахунку ПДВ складає 68868,11 грн., без включення в розрахунку ПДВ складає: 61338,72 грн. Позивач зазначає, що він має намір провести відновлювальні роботи свого автомобіля «SKODA Favorit». Просять позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що на підставі постанови Бучацького районного суду Тернопільської області №595/1661/20, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4,124,4.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. На момент вчинення ДТП за участю автомобіля Ауді-4, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Шкода- Фаворит 135-L», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіль яким останній керував, був застрахований в страховій компанії ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншурас Груп». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Шкода-Фаворит 135-L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 . Отже, позивачем по справі щодо стягнення майнової шкоди за пошкодження внаслідок ДТП автомобіля «Шкода-Фаворит 135-L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , може бути лише його власник ОСОБА_5 . Звіт про оцінку автомобіля «Шкода-Фаворит 135-L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складений суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем ОСОБА_6 є неналежним та недопустимим доказом. В порушення вимог чинного законодавства, відповідач ОСОБА_4 не викликався у місце, де проводився огляд автомобіля «Шкода-Фаворит 135-L», реєстраційний номер НОМЕР_2 і був позбавлений можливості надати свої зауваження та заперечення стосовно проведення експертного дослідження вищевказаного автомобіля. З огляду на те, що пошкоджений автомобіль позивачу не належить, тому недоречно говорити про пошкодження його майна, а натомість жодного письмового доказу, який би підтверджував спричинення моральної шкоди позивачу, останнім суду не надано. Щодо витрат на ліки, в розмірі 5 470,81 грн., то ці витрати документально підтверджуються лише частково, однак у резолютивній частині позовної заяви позивач не ставить питання про стягнення вартості витрат на ліки. Крім цього, в резолютивній частині позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_4 3500 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги, не наводячи в описово-мотивувальній частині позовної заяви жодної правової підстави обґрунтування цього стягнення. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2020 року близько 22 години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Русилів, Бучацького району, Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «Ауді А-4», номерний знак НОМЕР_1 , в м.Бучач по вул.Галицька, у напрямку м.Івано-Франківськ, перебуваючи в стані сп`яніння, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив лобове зіткнення із автомобілем «SKODA Favorit 135L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . За наслідками автотранспортної пригоди автомобілі отримали механічне пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження.

Згідно постанови Бучацького районного суду від 07.12.2020 визнано винним ОСОБА_4 в скоєнні правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою заступника начальника СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 24.12.2020 кримінальне провадження № 0000214 від 08.11.2020 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Як видно із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 24.12.2020, слідчим встановлено, що 07.11.2020 року близько 22 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Русилів Бучацького району, рухаючись вулицею Галицька м. Бучач у напрямку цукрового заводу на автомобілі марки «Ауді А-4», темного кольору, на іноземні реєстрації номерний знак НОМЕР_3 , не будучу уважним та не стеживши за дорожньою обстановкою допустив зіткнення із автомобілем « Таксі-люкс», марки «шкода», темно-зеленого кольору д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . У результаті даного ДТП ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані у Бучацьку ЦКРЛ.

Кримінальне провадження закрито у зв`язку з тим, що внаслідок ДТП потерпілі отримали легкі тілесні ушкодження, а кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди потерпілому, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказану постанову сторони не оскаржували і вона є чинною.

Згідно звіту про оцінку автомобіля «SKODA Favorit 135L», реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля складає 24474,68 грн.; ринкова вартість автомобіля складає 24474,68 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, з включенням в розрахунок ПДВ складає 68868,11 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, без включення в розрахунку ПДВ складає 61338,72 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Твердження представника відповідача, що позивач не є власником транспортного засобу, а тому не може бути позивачем у даній справі, є безпідставними з таких підстав.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Суд, встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, він правомірно володів цим майном, а тому має право звернутися з позовом про відшкодування завданої шкоди.

Також, доводи представника відповідача, про те, що відповідачем по справі має бути Моторне (транспортне) страхове бюро України, а не ОСОБА_4 , є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, в даному випадку не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була, він не вчинив дій щодо страхування такої, а тому в даному випадку не можуть превалювати відносини, що виникають із договору страхування, а першочерговими є деліктні правовідносини.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а частина друга статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон 1961-IV). У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Такий висновок викладений в постанові КЦС у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 591/1/16-ц.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї

пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 753/21303/16-ц.

Як вбачається із звіту про оцінку автомобіля «SKODA FAVORIT» 135L, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 07.11.2020, він не містить підпису аварійного комісара, який проводив оцінку та печатки.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Крім того, із даного звіту про оцінку автомобіля вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля складає 24474,68 грн.; ринкова вартість автомобіля складає 24474,68 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, з включенням в розрахунок ПДВ складає 68868,11 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, без включення в розрахунку ПДВ складає 61338,72 грн.

Як вбачається із пояснень позивача він має намір провести ремонтні роботи по відновленню автомобіля, саме цей автомобіль має для нього важливе значення, він не вважає його знищеним.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Проте, позивачем та його представником не надано суду доказів щодо вартості транспортного засобу після ДТП, тому суд не має можливості встановити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Разом з тим постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «SKODA Favorit 135L», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 . Отже, суд позбавлений можливості, у випадку задоволенні позову про стягнення з відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, передати останньому майно, а саме автомобіль «SKODA Favorit 135L», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після відшкодування збитків ОСОБА_1 .

Вказаний висновок викладений в постанові КЦС в складі Верховного Суду від 07 листопада 2018 року по справі № 462/6105/16-ц.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що наявні усі підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, за його недоведеністю.

Щодо стягнення з відповідача витрат на лікування, то суд зазначає наступне.

Із виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається, що повний діагноз: забій передньої черевної стінки. Забій грудної клітини. Забій лівого ліктьового суглобу. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Призначено лікування із зазначенням необхідних ліків.

На підтвердження витрат на лікування позивачем надано суду чеки на придбання ліків на загальну суму 5337,87 грн. Даючи даним доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку суд вважає, що позивачем належним чином доведено отримання тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача, а також розмір понесених ним витрат на лікування таких, тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Також, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордена № 10251 від 09.11.2020 на суму 132,96 грн., за визначення антитіл імуноглобуліну SARS-CoV-2-NP-JqM/PM. Дана квитанція не є доказом на підтвердження понесених витрат на лікування, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 23ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).

З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Проте в будь-якому випадку при встановленні факту моральної шкоди потрібно керуватись критеріями загальнолюдських цінностей.

Так, спірне майно не належить позивачу, він володів ним на відповідній правовій підставі, у зв`язку з цим мав зобов`язання щодо повернення майна власнику у стані, в якому прийняв відповідне майно, але не є власником майна і не вправі розраховувати на компенсацію моральної шкоди з підстав, що вказані в ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Проте, враховуючи, що позивач під час ДТП отримав тілесні ушкодження, що призвели до моральних страждань, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 грн. Проте, в ході судового розгляду позивачем жодним доказом не доведено розмір такої шкоди. В будь-якому випадку, суд вважає, той факт, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що спричинили ДТП та відповідно тілесні ушкодження, позивачу була спричинена певна моральна шкода, яка у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України підлягає стягненню на користь позивача.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає необхідним і достатнім стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн., що буде співрозмірним спричиненій позивачу моральній шкоді.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн., позивачем надано суду Договір про надання правової допомоги від 10.11.2020 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги.

Водночас позивачем та його представником не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

Інформація, яка міститься в орієнтовному розрахунку судових витрат та витрат на правничу допомогу, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь позивача підлягає стягнення судового збору в розмірі 96,25 грн.( 5337,85х100%:66809,53 =0,08 %; 1203,10х0,08 %= 96,25).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову

На підставі наведеного, керуючись ст. 2,4,12,13,76-78,133,137,141,258-268,273 ЦПК України, ст.ст.22,395,396,23,1166,1167,1187,1192 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди заподіяної внаслідок ДТП задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Русилів, Чортківського району, Тернопільської області на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , 5337 (п`ять тисяч триста тридцять сім) грн. 85 коп. матеріальної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень, 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, та 96 (дев`яносто шість) грн. 25 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора