Дата документу 17.09.2021
Справа № 320/2780/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання: Ісайченков А.В.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл майна, набутого у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя,

за участю:

представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл майна, набутого у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

07.09.2021 року через канцелярію суду відповідачем подана заява про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення з заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя. Зазначив, що ОСОБА_2 з моменту знаходження цивільної справи у суді перебував під постійним психологічним тисом з боку своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , яка двічі зверталась до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, вперше, після того, як він звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, а вдруге після того як він відмовився забрати зустрічний позов. Лише після підписання мирової угоди, на умовах, які були невигідні його довірителю, ОСОБА_1 відмовилась від другої заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним. Однак, ОСОБА_1 оскаржила ухвалу суду по справі № 320/5486/18, після відмови укладати мирову угоду, та ухвалою Запорізького апеляційного суду ухвалу від 20.10.2020 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд. В зв`язку з чим, ОСОБА_2 був вимушений пройти судово-психіатричну експертизу. Лише в травні 2021 року, після ознайомлення з висновком експертизи, у нього з`явилась повноцінна можливість відстоювати свої права, в зв`язку з чим, він звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог по зустрічному позову, оскільки порівняно з 2017 роком вартість автомобілів збільшилась майже втричі. З урахуванням викладеного, просить поновити строк та прийняти зустрічну заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, 16 вересня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кальченко А.В. надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з тим, що на теперішній час він не має матеріальної можливості сплатити судовий збір.

17.09.2021 року в судовому засіданні представник відповідача адвокат Кальченко А.В. просив прийняти заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення із заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом за обставинами, викладеними в заяві.

Представник позивача адвокат Михайлов Д.О. в судовому засіданні заперечував проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог та поновлення процесуальних строків на звернення з цією заявою, оскільки з моменту подачі зустрічної позовної заяви минуло майже 4 роки.

З матеріалів справи вбачається наступне.

12.05.2017 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

11.09.2017 року ухвалою суду витребувано з Територіального сервісного Центру №2343 документи та залучено в якості третьої особи ОСОБА_4 .

30.11.2017 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення грошової компенсації за Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя, вирішено об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , про розподіл майна набутого у шлюбі.

22.03.2018 року ухвалою суду відмовлено представнику ОСОБА_2 адвокату Кальченко А.В. у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

18.05.2018 року ухвалою суду зупинено провадження по справі.

07.08.2020 року ухвалою суду провадження у справі поновлено в загальному позовному провадження та призначено судове засідання.

20.11.2020 року ухвалою суду відмовлено представнику ОСОБА_1 адвокату Михайлову Д.О. у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

14.12.2020 року залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Вирішуючи клопотання про поновлення процесуального строку для звернення з заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом від 14.05.2021 року, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, пропущений з поважних причин строк для подання позову про уточнення позовних вимог може бути поновлено судом. Дані строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі клопотанням. При вирішенні питання про поновлення строку на подання клопотання про поновлення строку на подачу заяви про уточнення позовних вимог суд виходить з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 6 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції», виконання вимог якої є обов`язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а за приписами ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно ОСОБА_1 двічі зверталась до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, залишала її без розгляду, потім оскаржувала судове рішення, ОСОБА_2 проходив судово-психіатричну експертизу, висновком якої від 24.02.2021 встановлено, що ОСОБА_2 здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що причини, зазначені ОСОБА_2 в обґрунтування пропуску пропущеного процесуального строку є такими, що заслуговують на увагу, є поважними, що вказує на можливість поновлення строку та прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, заслуговують на увагу наступні доводи ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом 30.11.2017. На той час, відповідно до положень ст.31 ЦПК України (в редакції 2004 року), він був наділений правом збільшувати позовні вимоги протягом всього часу розгляду справи та розумів, що в подальшому буде мати можливість змінити позовні вимоги. 15 грудня 2017 року набрав чинності ЦПК України в іншій редакції, яким право позивача збільшувати позовні вимоги, порівняно з ЦПК України (в редакції 2004 року), було обмежено. Суд вважає причину пропуску строку поважною, оскільки прийняття нових законів не залежить від позивача, а тому приходить до переконання про необхідність поновлення процесуального строку.

Враховуючи, що наведені позивачем причини пропуску процесуального строку для подання уточненої позовної заяви є поважними та поновлення строків для прийняття уточненої позовної заяви тісно пов`язано з застосуванням судом ефективних способів захисту, враховуючи, що порівняно з 2017 роком вартість автомобілів збільшилась майже втричі, тому суд приходить до переконання про поновлення строку на подання та прийняття уточненої зустрічної позовної заяви.

Що стосується клопотання про відстрочення сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалоювідстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього документів, ОСОБА_2 , мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_7 за рішеннями суду № 320/4771/17 від 23.04.2016 року у розмірі 387 863,09 гривень, які згідно розписки від 13 вересня 2021 року погашені у повному обсязі.

Тому, враховуючи майновий стан, вважаю за можливе відстрочити сплату ОСОБА_2 судового збору за зустрічним позовом до ухвалення судового рішення по справі.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 49, 123,126, 127, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на подачу заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

Прийняти уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

Відстрочити ОСОБА_2 сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі за позовної заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл майна, набутого у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я : Ю.В. Ковальова