11 березня 2021 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Хлуд І.П.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності на частку у спільному майні, суд
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачаОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_4 на 1/18 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на 1/18 частку зазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує, що йому на праві власності належить 2/3 частки трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., відповідачу ОСОБА_4 належить 1/18 частки зазначеної квартири. 1/18 частки є незначною та становить лише 3,69 кв.м. загальної площі, які виділити в натурі не можливо. Вказує, що у відповідача є інше майно для проживання, вона постійно проживає у місті Одеса, зазначена частка у квартирі жодним чином відповідача не цікавила, витрати по утриманню майна вона не несе. Зазначає, що припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили суд припинити право власності ОСОБА_4 на 1/18 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Проти заочного розгляду справи не заперечили.
Відповідач ОСОБА_4 повідомлена належним чином, про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подала, позивач та представник позивача не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., що підтверджуються копією договору про визначення часток майна, що є спільною сумісною власністю від 13 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., зареєстровано в реєстрі за №219 та копією договору дарування частини квартири від 14 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., зареєстрованого в реєстрі за №230.
Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності 5/18 частки квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01 червня 2016 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Сергатюк О.В.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №178402918 від 22.08.2019 року, відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1/18 частка квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 липня 2019 року приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М.
Згідно висновку експерта №ЕЗ-21/19 від 20.09.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_1 , технічна можливість виділу в натурі 1/18 частини квартири АДРЕСА_2 відсутня, оскільки площа, яка припадає на 1/18 частку становить 3,7 кв.м..
Позивачем ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області 31 889 грн. вартості 1/18 частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується квитанцією №20 від 19.05.2020 року.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №178427805 від 22.08.2019 року відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 та ј частка квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст.317 ЦК України зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Ч. 1ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Із наведених норм права вбачається, що законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Суд вважає встановленим, що частка відповідача ОСОБА_4 є незначною і не може бути виділена в натурі, розподілити вказану квартиру неможливо, спільне володіння і користування сторонами спірною квартирою є неможливим, припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки відповідач не проживає в даній квартирі, витрати по утриманню майна не несе.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 такими, що підлягають до задоволення повністю.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності на частку у спільному майні, задоволити повністю.
Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/18 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.