Справа № 357/6217/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізова А. Р.,

за участі:

представника позивача - Махаринського Г.В. ,

представника третьої особи - Маценко І.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні залі суду №6 м. Біла Церква цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, який мотивувала тим, що на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.05.2018 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неналежно доглядає за своїм сином. 18 жовтня 2018 року адміністрація центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» в інтересах малолітньої дитини звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та стягнення аліментів. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року у задоволенні позову центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року вказане рішення змінено та доповнено резолютивну частину наступним «попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків». Позивач зазначає, що після завершення апеляційного оскарження відповідачка лише один раз наприкінці листопада 2019 року приходила до свого сина. Крім того ОСОБА_3 без поважних причин не вживала дієвих заходів щодо повернення сина, протягом двох років не звернулася до служби у справах дітей або органу опіки та піклування із заявою про повернення сина на виховання. Вважають, що ці обставини підтверджують факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та те, що вона не змінила свого ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_2 , про що її було попереджено Київським апеляційним судом. А тому, просили суд позбавити гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі та звільнити позивача від сплати судового збору, згідно п. 14, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача Махаринський Г.В. підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи Маценко І.Л. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, просила суд задовольнити вимоги в повному обсязі, так як відповідачка належним чином не виконує батьківські обов`язки, позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. На попередніх судових засіданнях, проти позову заперечувала, стверджуючи, що не забрала власну дитину з центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» з поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками останнього є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Батько малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, видане 16 грудня 2015 року Виконавчим комітетом Москаленівської ради Богуславського району Київської області ( а. с. 7 ).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку та наказу за № 81 від 07.05.2018 року ( а. с. 8, 9 ).

З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.05.2018 року вбачається, що 02.05.2018 року мати залишила дитину на жінку, місце знаходження мати не відоме, зв`язок відсутній.

У зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_3 , центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» звернувся до суду із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її малолітнього сина.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог Центра соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2019 змінено, доповнивши резолютивну частину наступним: попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Відповідно листа адміністрації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» №642-Д від 17.12.2020 року ОСОБА_3 відвідала свого малолітнього сина ОСОБА_2 в листопаді 2019 року, після чого вона протягом року жодного разу до сина не приходила, не телефонувала і не зверталася до адміністрації закладу з питань виховання та матеріального утримання своєї дитини.

Адміністрацією центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» було направлено лист до відділу поліції від 15.09.2020 року №502-Д з проханням притягнути гр-ку ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у зв`язку із ухиленням виконання своїх батьківських обов`язків. Працівники ювенальної превенції Білоцерківського ВП ГУНП неодноразово відвідували родину за вказаною ОСОБА_3 адресою, але двері помешкання ніхто не відчинив, що вбачається із листа Білоцерківського ВП ГУНП №27 269 від 19.10.2020 року.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року зобов`язано ОСОБА_3 надати вільний доступ працівникам Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області до її помешкання з метою проведення обстеження житлово-побутових умов, а також рекомендовано ОСОБА_3 до 11 березня 2021 року звернутись до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області із заявою щодо можливості повернення її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду ОСОБА_3 02 лютого 2021 року звернулась до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області із заявою повернути їй сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради від 04.03.2021 року №347 повідомлено, що під час проведення обстеження ОСОБА_3 умов проживання 04.03.2021 року встановлено, що умови для проживання її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в орендованому співмешканцем ОСОБА_3 - ОСОБА_6 житлі не створені. А тому, керуючись інтересами малолітнього ОСОБА_2 та чинним законодавством України про охорону дитинства повідомлено, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 не вбачається.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 04 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , складеного працівниками Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, на час відвідування умови для проживання та виховання дитини відсутні, в житлі стоїть неприємний запах, холодно, отоплюється лише електричним обігрівачем, для дитини відсутнє місце для сну, відпочинку, ігор, відсутні дитячий одяг і взуття. Даний факт, також підтверджується наданою суду фото таблицею, з якої вбачається дійсний стан помешкання відповідачки, непридатність його для проживання та відсутність належних умови для проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним актом також встановлено, що за цією адресою проживає ОСОБА_6 - співмешканець заявниці, та ОСОБА_3 - мати дитини, не працююча, із малолітнім зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що співмешкає із ОСОБА_3 близько 4-х років, ремонт будинку, який необхідно здійснити після пожежі, планують закінчити влітку. Дитячих речей в помешканні немає, бо не купували, є лише дитячі речі трирічної давнини, які вже замалі. За період перебування малолітнього ОСОБА_2 в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» мати відвідувала сина близько 7 разів: у 2019 році - 3-4 рази та у 2021 році - 3 рази. В 2020 році не відвідувала, з невідомих йому причин.

Відповідно до довідки центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» №137-Д від 17 березня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває в центрі з 07 травня 2018 року по теперішній час, у зв`язку з мовленнєвими розладами двічі на тиждень відвідує корекційно-розвиткові заняття з логопедом закладу, протягом всього часу перебування дитини.

Згідно довідки КУ БМР «Інклюзивно ресурсний центр №1» від 17.03.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував корекційні-розвиткові заняття в КУ БМР «Інклюзивно ресурсний центр №1» з вчителем-логопедом та вчителем-дефектологом з 01.11.2020 року по 01.03.2021 року, двічі на тиждень.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 79 від 27.01.2021 року про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її малолітнього сина ОСОБА_2 , комісія дійшла згоди, що в діях матері вбачаються факти злісного та цинічного ухилення від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню сина, з її вини дитина близько трьох років перебуває в інституційному закладі, чим порушується задеклароване усіх вітчизняних та міжнародних документах право дитини на проживання та виховання в сім`ї, визначено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вже зазначалось, постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року яким відмовлено в позбавлені батьківських прав, та яке набрало законної сили, відповідачку ОСОБА_3 було попереджено про зміну її відношення до виховання сина. Однак матеріалами справи повністю підтверджено, що відповідачка ОСОБА_3 відношення після ухваленого рішення не змінила, та навпаки свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунулась від виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , про що комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Білоцерківської міської ради надано відповідний висновок, в якому вказано про доцільність позбавлення батьківських прав.

Під час судового розгляду відповідачка лише декларативно заявляла про свою заінтересованість в збереженні батьківських обов`язків, однак жодних дієвих заходів до цього не вживала, умови проживання дитини не покращила навіть на рівні проведення прибирання помешкання, побілки стін, що підтверджено проведеними обстеженнями умов проживання дитини під час розгляду справи, а також наданими в судовому засіданні фотокартками з місця проживання відповідачки та свідчить про те, що фактично відповідачка ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків і не проявляє реального інтересу до їх збереження.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року було попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 не змінила ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Наведене свідчить про свідоме самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вбачається, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свого малолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. .

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 840, 80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 166, 180-182 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 280, 281, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області /адреса: вул. Першотравнева, буд. 8, м. Біла Церква, Київська обл., 09107, / в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 /, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», /адреса: вул. Пушкінська, буд. 29, м. Біла Церква, Київська обл., 09100, / про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 / аліменти на утримання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 червня 2020 року і до повноліття дитини, перераховуючи кошти на особовий рахунок дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 / на користь держави судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 26.03.2021 року.

СуддяБ. І. Кошель