БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

«16» березня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Шаварин С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон у справі № 1007/12126/2012 за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю

«Т-Фактор» про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення завданих збитків і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня

2013 року у справі № 1007/12126/2012.

В обґрунтування заяви зазначається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2013 року стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» (далі ТОВ «Т-Фактор») на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 331 375 грн. 00 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівнику ТОВ «Т-Фактор» ОСОБА_1 . Будь-які підстави для існування таких обмежень на даний час відсутні, так як виконавчі провадження, у межах яких відбулося примусове виконання рішення суду від

01 березня 2013 року припинені та не потребують таких заходів. Заявник з 02 листопада

2015 року не є керівником ТОВ «Т-Фактор». З підстав скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заявник звернувся до суду.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, 16 березня 2021 року його представник ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. 18 серпня 2020 року подала до суду заяву, в якій просила залишити тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , так як рішення суду на даний час не виконано.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2013 року, що набрало законної сили 12 березня

2013 року, стягнуто із ТОВ «Т-Фактор» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі

328 375 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

На підставі вказаного рішення суду 14 червня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2/361/227/13, який пред`явлено до виконання у відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції. Вказаний виконавчий лист приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року ОСОБА_1 як керівнику ТОВ «Т-Фактор» встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як директор ТОВ «Т-Фактор» звертався до керівника компанії «Графеді Лімітед Флорінс» із заявою про додаткове фінансування для відновлення роботи або для ініціації провадження у справі про банкрутство підприємства.

Відповідно до наказу № 3-к про звільнення з роботи ОСОБА_1 звільнено із посади директора ТОВ «Т-Фактор» з 02 листопада 2015 року.

Згідно із витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних

осіб-підприємців та громадських формувань від 18 вересня 2020 року ТОВ «Т-Фактор» перейменовано у ТОВ «Сейленс», керівником підприємства значиться ОСОБА_5 , змінено місцезнаходження юридичної особи та її бенефіціарного власника.

Відповідно до частин першої, третьої та п`ятої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, підстава застосування обмеження особи - боржнику виїзду за кордон може бути застосована судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. На сьогодні, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не може бути застосоване до фізичної особи, яка не є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб).

У силу статті 13 Загальної декларації прав людини, статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (підписаного 16 вересня 1963 року із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом 11 від 11 травня 1994 року), кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Оскільки ОСОБА_1 не є керівником ТОВ «Т-Фактор» його тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не впливає на виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2013 року у справі № 1007/12126/2012, а також на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

З наведених обставин суд вважає, що наявні підстави для скасування встановленого тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 260, 441 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

Заяву - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , встановлене ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у справі

№ 1007/12126/2012.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин