Справа № 603/766/20
Провадження №2-о/603/5/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

за участі:

представника заявника адвоката Гнатишин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Монастириська міська рада Тернопільської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гнатишин В.В., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час Чортківського) району Тернопільської області, що необхідне для підтвердження факту прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.

У обґрунтування заяви зазначає, що після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно земельні ділянки площами 0,34 га, 1,81 га, розташовані на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належала спадкодавцю на підставі державного акта серії Р1 №657156 від 23.01.2003 року. Вказує, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із матір`ю, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з недоведеністю факту проживання із спадкодавцем на момент смерті. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник заявника адвокат Гнатишин В.В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Заінтересована особа Монастириська міська рада Тернопільської області у судове засідання не забезпечили явку свого представника.

Залучена до участі у справі як заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, погодилася з обставинами, викладеними у заяві, не заперечила з приводу задоволення заявлених вимог.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 14.12.1959 року її батьками вказано: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.10.1978 року, актовий запис №9.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №657156 від 23.01.2003 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 2,15 га в межах згідно з планом, розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входять земельні ділянки площами 1,81 га, 0,34 га.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 18.09.2009 року.

Згідно заповіту, посвідченого 17.11.1998 року секретарем виконкому Тростягецької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №43, ОСОБА_3 заповіла дочці ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ТР №0133610 від 29.08.1996 року, дивіденди.

При розірванні шлюбу 05.03.1998 року з ОСОБА_6 позивач змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.03.1998 року.

Зі змісту довідки №235, виданої 26.11.2020 року виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, слідує, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_1 .

Те, що ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що є рідною сестрою заявника ОСОБА_1 , яка протягом останніх десяти років проживала разом із матір`ю, здійснювала за нею догляд.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_1 проживала з матір`ю ОСОБА_11 та здійснювала за нею догляд.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №633/01-16 від 29.12.2020 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заведена.

Встановлено, що заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею не надано документів про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок, що заявник ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника, зокрема оформлення спадкових прав після смерті матері, а тому суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 315, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 29, 1216, 1218, 1219, 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

у х в а л и в:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересовані особи: Монастириська міська рада Тернопільської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Тростянці Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Монастириська міська рада Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Тернопільської області, .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 31.03.2021 року.

Головуюча суддя Ю. Г. Гудкова