Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5094/17 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 53 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/5094/17 за позовом ОСОБА_1 до Центру професійно-технічної освіти м. Житомира про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Центру професійно-технічної освіти м. Житомира,

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира, ухвалене 30 жовтня 2018 року суддею Рожковою О.С. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центру професійно-технічної освіти м.Житомира (далі - Центр ПТО) про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 23 червня 2004 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та з 01 лютого 2007 року обіймала посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи. 16 березня 2016 року вона приступила до виконання обов`язків директора Центру ПТО та перебувала на цій посаді до 21 лютого 2017 року. Наказом відповідача від 31 березня 2017 року № 47-к на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання покладених на неї обов`язків у частині здійснення ліцензування та акредитування. Вважає, що її незаконно притягнуто до відповідальності, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі обов`язки, визначені посадовою інструкцією заступника директора з навчально-виробничої роботи (далі - Посадова інструкція). Крім того, до застосування дисциплінарного стягнення в неї не були відібрані письмові пояснення. Також роботодавцем не враховано її попередню роботу, трудові досягнення, фаховий рівень, позитивну характеристику та відзнаки. В оспорюваному наказі не вказано, що стало приводом для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, які пункти Посадової інструкції вона порушила, дати вчинення проступку та його суті, конкретної дії або бездіяльності. Відповідач пропустив передбачені ст. 148 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) строки для застосування дисциплінарного стягнення. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила скасувати наказ про оголошення їй догани та стягнути з Центру ПТО на свою користь 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано наказ директора Центру ПТО від 31 березня 2017 року № 47-к «Про оголошення догани», яким оголошено догану заступнику директора ОСОБА_1 . Стягнуто з Центру ПТО на користь ОСОБА_1 300 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Центру ПТО, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На його думку, відсутність всіх реквізитів у наказі не спростовує наявність дисциплінарного порушення. Вважає, помилковим висновок суду про пропуск відповідачем строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки доповідна записка від 27 лютого 2017 року, в якій остання повідомила про обставини неможливості реєстрації певної кількості учнів в електронній базі, що пов`язано з відсутністю атестації майстрів практичного водіння, сама по собі не є підтвердженням та встановленням факту вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 . Факт порушення трудової дисципліни досліджено та встановлено під час засідання комісії, що зафіксовано Актом комісії від 30 березня 2017 року.

Заявник зауважив, що на виконання ст. 149 КЗпП України, ОСОБА_1 подано заяви від 27 лютого 2017 року та від 13 березня 2017 року на ім`я директора Центру ПТО, які можна вважати поясненнями в межах проведеної процедури перевірки. Застосувавши адміністративне стягнення 31 березня 2017 року наказом №41-к відповідач не порушив строки на притягнення до відповідальності, встановлені ст. 148 КЗпП України.

Також зазначив, що позивач не надав доказів, які б свідчили, що накладене дисциплінарне стягнення потягло будь-які втрати морального чи матеріального характеру.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу Центру ПТО задоволено. Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 30 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року постанову Житомирського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи 09 березня 2021 року, до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову, у якій вона просила закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За змістом ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

ОСОБА_1 скористалася правами, передбаченими положеннями ч. 1 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 373 ЦПК України, звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про відмову від позову. Заява відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, підстави для відмови у її прийнятті відсутні.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про відмову від позову підлягає задоволенню, рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 30 жовтня 2018 року - визнанню нечинним, а провадження у справі закриттю.

Одночасно, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України вирішує питання про повернення відповідачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 142, 206, 255, 373, 374, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Центру професійно-технічної освіти м. Житомира задовольнити частково.

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Визнати нечинним рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30 жовтня 2018 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру професійно-технічної освіти м. Житомира про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

Повернути Центру професійно-технічної освіти м. Житомира з Державного бюджету 1056,75 грн судового збору.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали складений 31 березня 2021 року.