Провадження № 4-с/522/136/20
УХВАЛА

21 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Косіциної В.В.

за участю секретаря судового засідання Пашковського В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 року головний державний виконавець Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Перчик В.О. відкрив виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 522/20154/18, виданого Приморським районним судом м. Одеси, боржником за яким є ОСОБА_1 .

23.02.2021 року в рамках виконавчого провадження була прийнята постанова про арешт коштів боржника, про скасування якої в частині накладення арешту на рахунок у ПАТ «Банк ВОСТОК» просить представник скаржниці (уточнена вимога).

В судовому засіданні представник скаржниці свою уточнену скаргу обґрунтовував тим, що серед арештованих рахунків є рахунок на який скаржниця отримує заробітну платню та він відповідно до вимог діючого законодавства не може бути арештований. Крім того з заробітної плати скаржниці вже утримується 20 відсотків, а тому підстав для арешту зарплати не має.

Державний виконавець Перчик В.О. заперечував проти задоволення скарги. Посилаючись на те, що якби рахунок був рахунком спеціального призначення на який заборонено накладати арешт, банк повідомив би спеціальний статус рахунку та арешт не був накладений. Заробітну платню скаржниця може отримувати готівкою у касі підприємства, а тому арешт не порушує її права. Крім того як вбачається з руху коштів на рахунку, крім заробітної плати на нього надходять інші кошти на які може бути накладено стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Суд розглянувши скаргу по суті прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ч. 2 ст. 70 Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Судом встановлено, що із заробітної плати ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження проводяться утримання щомісяця в розмірі 20 % після відрахування обов`язкових податків та зборів, а потім на рахунок НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Восток» , перераховуються заробітна плата за винятком вказаних утримань.

За положеннями ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, тобто інша частина заробітної плати за винятком утримань має бути виплачена працівнику.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Представник скаржниці надав суду виписку з рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток» з якої вбачається. Що на цей рахунок зараховується заробітна плата.

Суд приходить до висновку, що за наявного арешту боржник позбавлений можливості використовувати частину заробітної плати (з якої уже відраховано стягнення) для забезпечення засобів для існування, які фактично повністю заблоковані навіть після здійснених утримань.

Наведене свідчить про те, що збереження арешту коштів, які є заробітною платою скаржниці обмежує її права та в жодному разі не сприяє виконанню рішення суду, оскільки з цього джерела доходу вже утримана максимальна сума встановлена законом.

Суд приймає до уваги доводи державного виконавця, що рахунок, який використовується для зберігання коштів для виплати заробітної плати не є рахунком зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, проте, згідно з ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» відрахування під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 20 відсотків заробітної плати, тобто залишком заробітної плати боржник має право користуватися для задоволення свої потреб.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість скарги ОСОБА_1 в частині щодо скасування арешту згідно постанови Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2021 року, а саме: в межах накладення арешту на кошти ОСОБА_1 на рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «Банк «Восток» , які надійшли та будуть надходити за призначенням «виплата заробітної платні».

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні скарги в частині вимог про зняття арешту з рахунку щодо інших коштів, які надходять чи будуть надходити (перекази та інше) з у зв`язку із недоведеністю підстав та ненаданням належних доказів.

На підставі викладеного та керуючись 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений згідно постанови Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2021 року ВП № 61031681, а саме: в межах накладення арешту на кошти ОСОБА_1 на рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «Банк «Восток» , які надійшли та будуть надходити за призначенням «виплата заробітної платні».

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст складений 27.09.2021 року.

Суддя