РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку заочного загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівської територіальної громади про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на спадкове майно, в якому зазначив, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» № 1480 від 18.08.1993 року, зареєстрованого в Селидівському бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 1993 року, за реєстровим номером № 1306. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , яку фактично прийняла його тітка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача ОСОБА_2 . При житті тітка позивача ОСОБА_2 склала заповіт від 17.07.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Козирєвою Л.В., що все її майно заповідає позивачу. В встановлений шестимісячний строк після смерті тітки позивач звернувся до нотаріуса. Однак, отримав постанову від 04.09.2020 року приватного нотаріуса Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Козирєвої Л.В. про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 спадок прийняла, однак не оформила своїх спадкових справ, а саме не було подано документів необхідних для вчинення нотаріальних дії. Крім того, в постанові зазначено, що в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 на вищевказану квартиру зазначені скорочено данні власника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також не надано документів для встановлення родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В подальшому позивачем уточнено позовні вимоги, в останній редакції просить суд встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 матір ОСОБА_3 , та тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідні сестри; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 55,27 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м.) в порядку спадкування за заповітом, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.09.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.10.2020 року продовжено строк для усунення недоліків по вищевказаній справі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.11.2020 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд у зазначеній справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, надав суду пояснення, пославшись в обґрунтування позову на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та рішення прийняти на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами. ОСОБА_3 є матір`ю позивача, а ОСОБА_5 ОСОБА_2 є його тіткою.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що позивача знає з дитинства, як сусіда. ОСОБА_2 це сестра матері позивача ОСОБА_3 , які мешкали разом в квартирі АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача. Їх мати ОСОБА_3 померла в 2004 році. Мати та її сестра ОСОБА_2 мешкали разом за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка ОСОБА_2 . Після смерті матері спадщину не приймав, не претендує на неї.

Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 (рос. мова) народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про припинення одруження серії НОМЕР_3 від 24.09.1968 року, виданого Селидівським міським бюро ЗАГС, одруження між ОСОБА_1 (рос. мова) та ОСОБА_9 (рос. мова) припинено 24.09.1968 року, актова запис № 289.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08.08.1953 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батька є ОСОБА_1 (рос. мова) та ОСОБА_9 (рос. мова).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18.08.1993 року, виданого Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селиддіввугілля», квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та сестрі ОСОБА_3 .

Згідно технічного паспорту, виданого Селидівським інвентаризаційним технічним бюро, квартира АДРЕСА_2 є власністю ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , загальна площа 55,27 кв.м., житлова площа 40,5 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 28.08.2014 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис № 156.

Відповідно до заповіту від 17.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Козирєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 520, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 04.02.2020 року, виданого виконавчим комітетом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 21.

Згідно довідки № 166 від 06.07.2020 року, виданої КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», квартира за адресою: АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження СП в/о «Селидіввугілля» 18.08.1993 № 1480, зареєстроване у Селидівському БТІ 01.10.1993 за р. № 1306.

Як вбачається зі спадкової справи № 19/2020, заведеної приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Козирєвою Л.В., після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини від 23.06.2020 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 .

Згідно заяв № 44 від 23.06.2020 року та № 54 від 12.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Козирєвої Л.В. з приводу прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 20.08.2020 року, виданого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Козирєвою Л.В., ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадщину на недоотриману пенсію ОСОБА_2 в Селидівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області в сумі 4 408 грн. 96 коп. Зареєстровано в реєстрі за № 500.

Постановою приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Козирєвою Л.В. від 04.09.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , частка якої належала ОСОБА_2 , а частка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої ОСОБА_2 спадок прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Крім того, в постанові зазначено, що в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18.08.1993 року на квартиру зазначено скорочено власника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не дає встановити належність документу на частку квартири ОСОБА_3 . Також не надано документів для встановлення родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Проаналізувавши надані докази, в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 була спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_3 , і фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки вона проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у спірній квартирі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи спадкоємцем за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи, право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1233, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 5, 76-81, 258, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_7 ) до Селидівської територіальної громади (місце знаходження за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, 6, ) про визнання права на спадок про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на трикімнатну квартиру (загальною площею 55,27 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м.), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до апеляційного суду Донецької області.

Суддя І.М. Владимирська