Провадження № 22-ц/801/593/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

25 березня 2021 рокуСправа № 127/30873/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Якименко М.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевченка Станіслава Сергійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевченко Станіслав Сергійович 27 січня 2021 року подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, визначеного ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року визнано неповажними підстави зазначені представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шевченком Станіславом Сергійовичем у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, а апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подання інших поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

22 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевченко С.С. подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, за допомогою засобів поштового зв`язку. Вказана заява недоліків визначених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року, не усунула, в зв`язку з чим ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2021 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали, 23 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевченка С.С. про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій пропуск строку на оскарження рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 після отримання копії рішення суду 24 грудня 2020 року не мала змоги прибути до міста Києва в період з 24 грудня 2020 року по 26 січня 2021 року для передачі адвокату Шевченку С.С. копії повного тексту вказаного рішення суду від 08 грудня 2020 року, у зв`язку із відсутністю змоги у зазначений період придбати квитки на потяг сполученням Вінниця Київ. На підтвердження вказаних обставин, додано копію квитка на потяг № 000B41D3-ADFC-181B-0001 від 27 січня 2021 року, сполученням Вінниця Київ.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження відсутні, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для його поновлення є лише поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було б вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Водночас, ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2020 року було ухвалено оскаржуване рішення, а повний його текст виготовлено 18 грудня 2020 року (а.с.43-44, т.2). Позивач ОСОБА_1 отримала копію повного тексту оскаржуваного рішення 24 грудня 2020 року, що підтверджується копією конверта (а.с.51, т.2), а тому останнім днем для подачі апеляційної скарги слід вважати 25 січня 2021 року, який є першим робочим днем після вихідного, яку скаржник подав 27 січня 2021 року, за допомогою засобів поштового зв`язку.

Доводи викладені в заяві, зокрема про відсутність у позивача ОСОБА_1 змоги в період з 24 грудня 2020 року по 26 січня 2021 року придбати квитки на потяг, сполученням Вінниця Київ не підтверджені будь якими належними і допустимими доказами, оскільки додана до заяви копія квитка на потяг, сполученням Вінниця Київ № 000B41D3-ADFC-181B-0001 від 27 січня 2021 року, свідчить лиш про факт придбання квитка у вказаний день.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача по справі ОСОБА_1 в суді попередньої інстанції представляв адвокат Шевченко С.С. на підставі ордера від 25 листопада 2019 року серія АІ №1013862 (т.2 а.с. 10).

Так, відповідно до протоколу судового засідання від 08 грудня 2020 року вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 , зокрема адвокат Шевченко С.С. був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення (т. 2 а.с. 32-40), а тому останній був обізнаний про ухвалення такого рішення та обмеженими строками його оскарження.

У світлі викладеного, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 є такими, що обізнані про оскаржуване рішення суду з часу його проголошення, що свідчить про необґрунтованість доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження та вказують на неналежне користування стороною позивача своїми процесуальними правами.

Крім того, відповідно до ч.1,3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року в справі № 127/30873/19 надіслано до реєстру судом 18 грудня 2021 року, та його оприлюднено 21 грудня 2021 року.

Вказане свідчить про те, що з 21 грудня 2021 року, тобто з моменту оприлюднення оскаржуваного рішення, представник позивача адвокат Шевченко С.С. мав можливість також самостійно з ним ознайомитись, без необхідності отримання його копії від позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, жодних перешкод в своєчасному отриманні копії оскаржуваного рішення суду та/або ознайомленні із його текстом у апелянта та його представника не було, як і не було перешкод для звернення з апеляційною скаргою в строки, встановлені діючим законодавством.

Оскільки апелянтом не було зазначено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, а зазначені причини не можна вважати такими, що є поважними, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки апелянтом, всупереч вимогам статей 77 - 81 ЦПК України, не надано беззаперечних доказів, на підставі чого суд мав би поновити строк, то апеляційну скаргу слід вважати такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними зазначені представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шевченком Станіславом Сергійовичем підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевченка Станіслава Сергійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

М.М. Якименко