Справа № 739/37/21
Номер провадження 2/739/113/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2021 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Головня І.І.,
представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , подану представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі позивачка), діючи через свого представника, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю за адресою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що набула право власності на зазначений будинок за набувальною давністю, оскільки з 2005 року позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою. Раніше зазначений будинок належав на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 17.08.1988 року. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його частку успадкувала ОСОБА_5 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будинком з надвірними будівлями позивачка заволоділа за наступних обставин: в 2005 році вона домовилася про придбання будинку зі спадкоємицею власників будинку, за усною домовленістю остання мала оформити спадщину та укласти договір купівлі-продажу будинку. Однак після цього з особою, яка назвалася спадкоємицею будинку, позивачка не спілкувалася, претензій на будинок їй ніхто не заявляв. Оскільки позивачка заволоділа будинком, сплативши за нього кошти, як вважала спадкоємиці власників будинку, вона була впевнена в набутті права власності на будинок (навіть без укладення договору купівлі-продажу), отже заволоділа ним добросовісно, володіє будинком відкрито та безперервно протягом строку, що перевищує строк, визначений ст. 334 ЦК України. В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, але її інтереси в судовому засіданні представляє адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, який позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача з якої вбачається, що міська рада позові вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно, визначається відповідно до законодавства, що діяло станом на час завершення спорудження будинку. Як вбачається з технічного паспорту на будинок (а.с.26-28), будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , збудовано в 1947 році. За ст. 120, ст. 121, ст. 123 ЦК Української РСР право власності на індивідуальні будинки в сільській місцевості визначалося за правилами колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 17.08.1988 року, домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Дане домоволодіння зареєстроване в Новгород-Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за головою колгоспного двору ОСОБА_3 за №51 від 12.12.1988 року (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Команської сільської ради №517 від 16.11.2020 року, згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 в книзі господарського обліку за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який відноситься до групи «колгоспний двір» проживали: ОСОБА_3 - голова домогосподарства, ОСОБА_4 дружина (а.с.10). Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та його дружина, ОСОБА_4 , набули право власності на спірний будинок за нормами законодавства, що регулювала право власності колгоспного двору. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Команської сільської ради Новгород-Сіверського району зроблено актовий за № 13 від 13.06.1994 року. Також ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Команської сільської ради Новгород-Сіверського району зроблено актовий за № 23 від 12.06.2002 року (а.с.7-8). Згідно повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкові справи до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Семенівською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.36,37). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Команської сільської ради №516 від 16.11.2020 року, ОСОБА_2 дійсно проживає з 2005 року за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народився син ОСОБА_8 , який проживає разом з матір`ю і по теперішній час за вказаною адресою (а.с.9). Відповідно до вимог частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. Також, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Як викладено в правових позиціях деяких Постанов Верховного суду (зокрема в Постанові Верховного суду від 16 січня 2019 року в справі № № 306/1978/16-ц), аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Як постає з позовної заяви, позивачка заволоділа будинком, сплативши за нього кошти, як вважала, спадкоємиці власників будинку та була впевнена в набутті права власності на будинок (навіть без укладення договору купівлі-продажу), що суд визнає добросовісним володінням, враховуючи наявність у позивачки на руках документів на будинок, а саме свідоцтва про право власності на домоволодіння та технічного паспорту на будинок (а.с.6,11-12). Оскільки судом не встановлено осіб, які ще претендують або могли б претендувати на нерухомість та зважаючи на позицію органу місцевого самоврядування, суд вважає, що інші, аніж позивачка, претенденти на будинок відсутні. Знайшли підтвердження давність, відкритість володіння та його безперервність. Зокрема, давність володіння станом на час подання позову перевищує 10 років і складає понад 14 років. Таким чином, суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову та той факт, що визнання відповідачем, Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області, позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. Як вбачається з технічного паспорту, об`єктами, на яке визнається права власності на нерухоме майно за позивачкою, будинку А-1 загальною площею 49,2 кв. м, рік будівництва 1947, який складається з веранди а-1 (І) площею 7,8 кв.м., кімнати 1-1 площею 24,2 кв.м., коридор ІІ площею 17,2 кв.м., та господарські будівлі сарай В-1 площею 40,7 кв.м., рік будівництва 1947, погріб п/г площею 12,3 кв.м. рік будівництва 1947, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд вважає, що спір виник внаслідок невикористання позивачем інших можливостей отримання правовстановлюючих документів на будинок та господарські будівлі та реєстрації права власності. За таких обставин судові витрати з відповідача не стягувати.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_2 , поданий представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської об`єднаної
Територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП № НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 49,2 кв. м, рік будівництва 1947, який складається з веранди а-1 (І) площею 7,8 кв.м., кімнати 1-1 площею 24,2 кв.м., коридор ІІ площею 17,2 кв.м., та господарські будівлі сарай В-1 площею 40,7 кв.м., рік будівництва 1947, погріб п/г площею 12,3 кв.м. рік будівництва 1947, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Дата складення повного судового рішення 01.09.2021 року.
Суддя О.О.Кочура