№ 207/65/21
№ 2/207/590/21
25 травня 2021 року м. Кам`янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Юрченко І.М.
при секретарі: Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з приватного житлового будинку без надання іншого житла,
Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона, ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 04.08.2001 року зареєстрованого в реєстрі за №2368, дублікат договору ВАР №218883 виданий 06.10.2003 року державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В.
Разом з нею мешкає її син - ОСОБА_2 , через те, що син не приймав участі в утриманні будинку, не сплачував комірне, ніде не працював та не працює, вчиняє сварки, які переростають у скандали, була вимушена звернутись до суду з позовною заявою про виселення з приватного будинку, рішенням від 07.10.2014 року, Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, відповідач був позбавлений права користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , а також був виселений з нього.
Вона запропонувала відповідачу будувати своє особисте життя, переїхати в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності за договором дарування, але ОСОБА_2 відмовився виїжджати з її будинку.
Відповідач, продовжуючи свої противоправні дії, не виїхав з будинку, продовжував проживати в ньому, не сплачувати за комірне, не приймав участі в утриманні будинку, не приймав участі в догляді за городом та садом, продовжував проживати за її рахунок, ніде не працював. Вона вимушена була звернутись черговий раз до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, зняття з реєстрації місця проживання. 01.04.2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська ухвалив рішення, яким її позовні вимоги задоволені у повному обсязі. На підставі цього рішення відповідач був знятий з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 . Так відповідач був виселений в квартиру АДРЕСА_3 .
Але, відповідач не виконав умови рішення суду, не усунув перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 , продовжував вести себе нахабно по відношенню до неї, продав вищевказане житло, та знову і знову вселявся до її будинку, та продовжував користуватись її житлом, її грошима та продуктами, водою, світлом, газом, не приймаючи участі в їх оплаті. Між ними склались особливо неприязнені відносини, які супроводжуються моральним насильством, образами та погрозами, які виключають ведення спільного побуту.
Відповідач створює їй перешкоди у користуванні власністю, вона в повній мірі не має можливості користуватись своїм майном, вимушена сплачувати комірне за себе та за відповідача.
На підставі вищевикладеного позивач просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути їй, ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні належним їй на праві особистої власності будинком АДРЕСА_1 шляхом його примусового виселення без надання іншого житлового приміщення та стягнути з нього судові витрати.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за фактичним місцем проживання та оголошенням на сайті.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 04.08.2001 року зареєстрованого в реєстрі за №2368, дублікат договору ВАР №218883 виданий 06.10.2003 року, зареєстрований в реєстрі за №2802 державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В., ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 (ар.с.7).
За відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 09.0.2020 року №21/2890 у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована всього одна особа - ОСОБА_1 (ар.с.9).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 04.08.2001 року зареєстрованого в реєстрі за №2368, дублікат договору ВАР №218883 виданий 06.10.2003 року державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В.
Її син - ОСОБА_2 , не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує комірне, ніде не працював та не працює, вчиняє сварки. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.10.2014 року ОСОБА_2 був позбавлений права користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , а також був виселений з нього з наданням права проживання в іншому житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , але ОСОБА_2 відмовився виїжджати з будинку позивача. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.04.2015 року ОСОБА_2 був знятий з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не виконує рішення суду і не бажає виселятися з будинку позивача, порушуючи її права власника житла.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з приватного житлового будинку без надання іншого житла, задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним їй на праві особистої власності будинком АДРЕСА_1 шляхом його примусового виселення без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Юрченко