Справа № 703/715/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Холодняк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, -

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 вони та відповідач по справі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, нотаріус не в змозі видати їм свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернулися до суду з даною позовною заявою про поділ спадкового майна по закону, оскільки позбавлені можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити без її участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 11).

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого Костянтинівською сільською радою Смілянського району Черкаської області вбачається,що батьком ОСОБА_5 , 1986 року народження є ОСОБА_4 (а.с.12).

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_5 уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 15).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого ЗАГС м. Сміла Черкаської області батьком ОСОБА_1 , 1978 року народження значиться ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 виданого Старосільською сільською радою Городищенського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали шлюб і дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 14).

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 22 травня 1980 року зареєстованого в реєстрі за № 55 ОСОБА_4 купив у ОСОБА_9 1/2 частину будинку з надвірними спорудами в с. Костянтинівка (а.с. 18-19).

Із виписки з погосподарської книги № 2 Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області вбачається, що власником будинковолодіння в АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (а.с. 17).

З довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області №129 від 25 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 на день його смерті були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_5 , онук ОСОБА_10 , онука ОСОБА_11 (а.с. 16).

Згідно листа Смілянської державної нотаріальної контори № 306/01-16 від 17 березня 2021 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як передбачено ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відтак, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги по закону після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 та прийняли спадщину у встановлений законом строк, оскільки постійно буди зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 129 від 25 січня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем по закону після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , однак не заперечує, щоб за її дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано права власності на спадкове майно померлого, відтак позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається набуття права власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_4 ..

Як передбачено ст.128 ЦК в ред. 1963 року право власності (право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Однак, відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації на спадкове майно та наявність спору щодо його розподілу між сторонами позбавляє права спадкоємців оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , відтак звернення позивачів до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння.

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1216,1217, 1218, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 128, 131, 132 ЦК в ред. 1963 року, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , а саме зазначені в технічному паспорті «А-1» - житловий будинок (загальна плоша 95,5 . кв.м., житлова площа 66,0 кв.м.), «В, в» - сарай, «З» - навіс (тимчасовий), №1, №2 - огорожа, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 , а саме зазначені в технічному паспорті «А-1» - житловий будинок (загальна плоша 95,5 . кв.м., житлова площа 66,0 кв.м.), «В, в» - сарай, «З» - навіс (тимчасовий), №1, №2 - огорожа, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 15 серпня 1996 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області 01 вересня 2011 року.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 24 липня 1998 року.

Головуючий О.П.Опалинська