ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/221/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/17298/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року?,постановлену суддею Грицак Р.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить визнати за ним право власності на: -1/2 частки гаража АДРЕСА_1 ; 1/2 частки двокімнатної квартира АДРЕСА_2 ; 1/2 частки критої стоянки для автомобіля (гараж) № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 ;1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 . Також, просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в сумі 725000 грн.

02 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про вжиття заходів забезпечення доказів, шляхом їх витребовування для огляду в судовому засіданні, а саме:

-письмову інформацію із Акціонерного товариства «ОТПБАНК» щодо наявності відкритих ОСОБА_3 рахунків (розрахункових,депозитних тощо)та про рух коштів по усіх рахунках за 2020 рік;

-письмову інформацію із Приватного підприємства «Меркурій Вест» щодо укладення в 2020 році договорів (про дольову участь, про участь в будівництві чи інших договорів) між ОСОБА_3 та Будівельною компанією «Меркурій» (ПП «Меркурій Вест»), згідно яких ОСОБА_3 проплатив внески будівництва за три однокімнатні квартири у житловому будинку по АДРЕСА_3 . Та надати копії підтверджуючих документів (договорів, квитанцій про сплату внесків тощо) та щодо укладення договорів (про дольову участь, про участь в будівництві чи інших договорів) в 2020 році між ОСОБА_4 та Будівельною компанією «Меркурій» (ПП «Меркурій Вест»), згідно яких ОСОБА_4 проплатила внески будівництва квартири у житловому будинку по АДРЕСА_3 . Та надати копії підтверджуючих документів (договір, квитанції про сплату внесків тощо).

В обґрунтування заявлених вимог відповідач вказувала на те, що спірні кошти, які просить позивач з неї стягнути знаходилися на арештованих судом рахунках, однак відповідач стверджує, що ще до арешту рахунків позивач використав свою частину коштів, зокрема на проплату дольового внеска за будівництво трьох однокімнатних квартир у будинку по Корольова (забудовник ПП «Меркурій Вест»), ремонт квартири дочки та на спільний з дочкою відпочинок за межами України. Також зазначала, що у позивача наявні інші витрати спірних коштів, цільове спрямування яких їй не відоме. Таким чином , відповідач вбачає необхідність у витребуванні інформації з банку про рух коштів по рахунках позивача та інформації з ПП «Меркурій Вест» про наявність укладених договорів про участь в будівництві, оскільки такі відомості на її думку мають істотне значення для правильного вирішення справи, однак на запит адвоката інформація надана не була, тому враховуючи неможливість отримання відповідних доказів вона змушена звернутися із відповідною заявою до суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду , від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення доказів.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що згідно відповіді ПП Меркурій Вест за №01-05-11/20 від 05 листопада 2020 року останні повідомили про відсутність у них запитувальної інформації, оскільки зазначає,що вона була свідком того, як позивач готував документи та гроші для підписання договорів дольової участі у ПП Меркурій Вест та неодноразово після зняття коштів, які є предметом спору, була свідком як позивач їх ставив на рахунки ОТП Банку, через ОТП Банк проводиться перерахунок спірних коштів на оплату дольової участі квартир.

Також, наголошує на тому, що існують обґрунтовані підстави вважати, що у позивача наявні на банківських рахунках грошові кошти , які являються спільною власністю подружжя, а тому є предметом спору про поділ майна подружжя.

Вважає, що таким чином суд першої інстанції неповно та не об`єктивно з`ясував усі обставини справи, не надав та не дослідив належним чином наявні докази в матеріалах справи у зв`язку із чим прийшов до помилкового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

У судове засідання не з`явився позивач ОСОБА_3 , повторно надіславши до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він відсутній у місті Тернопіль, а також бажає укласти договір з адвокатом про надання правової допомоги.

Колегія суддів, дослідивши доводи поданого клопотання, мотиви на які посилається заявник вважає, що зазначені ним причини є не поважними, оскільки перед попереднім судовим засіданням, позивачем було заявлено аналогічне клопотання, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено.

Враховуючи встановлені законом обмежені процесуальні строки розгляду справи, беручи до уваги належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи колегія суддів вважає, що його неявка до суду апеляційної інстанції відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпеченні доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення доказів та не доведено, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів погоджується з вказаними вище висновками місцевого суду,оскільки даний висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів у справі про витребування інформації з банку про рух коштів по рахунках позивача та інформації з ПП «Меркурій Вест» про наявність укладених договорів про участь в будівництві, ОСОБА_1 зазначала, що докази, які вона просить забезпечити, шляхом витребування, необхідні для належного розгляду справи по суті, оскільки можуть підтвердити заперечення на які вона посилається, зокрема щодо того, що спірні кошти, які просить позивач з неї стягнути знаходилися на арештованих судом рахунках, свою частину яких позивач використав до арешту рахунків на проплату дольового внеска за будівництво трьох однокімнатних квартир (забудівник ПП «Меркурій Вест»), ремонт квартири дочки та на спільний з дочкою відпочинок за межами України. Також зазначивши, що у позивача наявні інші витрати спірних коштів цільове спрямування яких їй не відоме.

Однак, колегія суддів із вказаних відповідачем доводів у поданій заяві про забезпечення доказів не вбачає достатньо підстав для забезпечення доказів у розумінні статтей 116,117 ЦПК України, а також обставин, відповідно до яких невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або, що засіб доказування може бути втрачений.

Колегія суддів, зокрема погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що згідно відповіді ПП «Меркурій Вест» за №01-05-11/20 від 05 листопада 2020 року, останні надали на адвокатський запит відповідь про відсутність у них запитуваної інформації, а тому суд обґрунтовано не вбачав підстав для задоволення заяви в частині забезпечення доказів шляхом витребовування їх у ПП «Меркурій Вест», оскільки розпорядник інформації зазначив про неможливість надати запитувальну інформацію, у зв`язку із її відсутністю у нього.

Щодо вимог про забезпечення доказів в частині витрибування інформації з АТ «ОТП Банк», щодо наявності відкритих ОСОБА_3 рахунків (розрахункових,депозитних тощо) та про рух коштів по усіх рахунках за 2020 рік , колегія суддів вважає обґрунтованими посилання суду першої інстанції на ту обставину, що відповідачем у поданій заві про забезпечення доказів не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 , правомірно зазначивши про відсутність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Окрім того, як пояснила представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції , відповідачем ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке об`єднане в одне провадження із позовними вимогами ОСОБА_3 та заяву про забезпечення доказів, з аналогічними вимогами, які ставляться у даній заяві, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 скористалась своїм процесуальним правом, щодо предмету доказування, з метою доведеності обставин та вимог на які вона посилається у зустрічній позовній заяві, та для правильного вирішення справи. А тому, відмова у забезпеченні доказів у даній справі, не є перешкодою для суду першої інстанції для забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Отже, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а оскаржувана ухвала суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Дата складання повного тексту постанови - 30 березня 2021 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Щавурська Н.Б.

Судді: Хома М.В.