Справа № 266/2735/15-ц
Провадження № 2/266/944/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 р. ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" (далі Позивач) звернувся засобом зв`язку до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 (далі Відповідач). В обґрунтування вказував на те, що 08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» (далі Первісний кредитор) та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. В подальшому відповідно до договору №2295/К від 24.07.2020 р. право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів". Відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами Первісний кредитор відступив ПАТ «Дельта Банк», а той в свою чергу відступив Позивачу право вимоги від Відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить Первісному кредитору на підставі Кредитного договору №0 від 28 листопада 2006р. (надалі - Кредитний договір), а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Просив стягнути з Відповідача заборгованість по Кредитному договору в сумі 76639,22 грн., яка складається з наступного: 23401,82 гривень - заборгованість за кредитом; 40369,85 гривень - заборгованість за відсотками; 11909,24 гривень - пеня; 702,05 гривень 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом; 256,25 гривень 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках. Судові витрати покласти на відповідача.

05.10.2015 р. у справі було ухвалено заочне рішення.

10.02.2021 р. ухвалою суду замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів".

22.06.2021 р. ухвалою суду скасовано рішення Приморського районного суду м. Маріуполя №266/2735/15-ц, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.08.2021 р. залучено до участі у справі в якості позивача ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів".

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що строк дії кредитного договору не скінчився, оскільки відповідач до сьогодні не виконала взятих на себе зобов`язань. Крім того Первісним позивачем не пропущений строк позовної давності відповідно до вимог передбачених ч.1 ст. 261 ЦК України. Отже ПАТ «Дельта банка» після укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Відтак звернувшись до суду у 2015 р. застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строку позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог пропущений відсутні. Також посилався на розрахунок заборгованості поданий первісним позивачем при зверненні до суду, де вказано про графік погашення кредиту та суму заборгованості. Відповідачем не подано доказів на спростування заборгованості, а отже вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, приймав участь через свого представника ОСОБА_2 , який також в судове засідання не з`явився, але звернувся із заявою про застосування строку позовної давності. В обґрунтування посилався на те, що кредитний договір №0 від 28.11.2006 р. встановлено графік погашення, відповідно до якого перший платіж пр. кредиту починається 28.11.2006 р., а останній повинен бути сплачений 28.05.2008 р., тобто кінцевий термін звернення до суду із позовом настав 28.05.2011 р. Враховуючи, що позов було подано до суду лише 31.07.2015 р., позивач пропустив строки звернення. Посилався на правові неодноразові висновки Верховного Суду зроблені в чисельних постановах з аналогічних правовідносин. Просив відмовити у задоволенні позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд дослідивши письмові докази у справі дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно кредитного договору №0 від 28 листопада 2006р., який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , останній було надано кредит в сумі 25250,00 гривень строком до 28 травня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних. Своїм підписом в кредитному договорі Відповідач власним підписом засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с.5-10).

Первісний кредитор свої обов`язки за Кредитним договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 25250,00 гривень.

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 зареєструвала з ОСОБА_4 26.08.2015 р. шлюб, після чого прізвище відповідача змінилось на ОСОБА_5 (а.с.109).

Згідно до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» який є правонаступником Первісного кредитора відступив ПАТ «ДельтаБанк» Право Вимоги, що за кредитами з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття( а. с. 16-17).

Згідно з актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року Первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованостей до боржників де зазначено у якості боржника ОСОБА_1 , Кредитний договір №0 з терміном повернення 28.05.08 р. ( а. с. 18).

Згідно Договору про відступлення прав вимоги №2295/К від 24.07.2020 р. укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників в тому числі за вказаним кредитним договором перейшло до останнього. Відповідно до витягу з додатку №1 до договору №2295/К про відступлення прав вимоги від 24.07.2020 до переліку договорів відступлення прав вимоги за якими відступаються права вимоги наявний договір №0 від 28.11.2006 року за яким боржником є ОСОБА_1 (а.с. 67 -70).

Судом встановлено, що Відповідач в порушення умов Кредитного договору свої обов`язки не виконав, затримав сплату кредиту і станом на 25.06.2015р. має заборгованість за кредитом сумі 23401,82 грн.

Як вбачається з п.1.3.1. кредитного договору за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 30% річних (а. с. 5).

Відповідно до п.4.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань передбачених договором зокрема,термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів а/або комісій, Банк має право на прострочену суму основного боргу нараховувати підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу (а.с.7).

Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки за користування кредитом 40369,85 грн.

Відповідачем наявність вищенаведеної заборгованості не спростовувалось.

Представником Відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 144-146).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору кредиту сторони встановили як строк кредитування (пункт 1.2 договору кредиту), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (Графік погашення кредиту (Додаток № 1) до договору кредиту).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд із установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (зазначено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно графіку погашення кредиту Відповідач повинна була погашати суму заборгованості по кредиту наступним чином рівними частками не менш ніж 1403 грн. кожного місяця у строк до 20.12.2006 р., до 22.01.2007 р., до 20.02.2007 р., до 20.03.2007 р., до 20.04.2007 р., до 21.05.2007 р., до 20.06.2007 р., до 20.07.2007 р., до 20.08.2007 р., до 20.09.2007 р., до 22.10.2007 р.. до 20.11.2007 р., до 20.12.2007 р., до 21.01.2008 р., до 20.02.2008 р., до 20.03.2008 р., до 21.04.2008 р., залишок в розмірі 1399, 00 грн. до 28.05.2008 р. (а.с.11).

З довідки розрахунку вбачається, що Відповідач за кредитом здійснила лише один платіж в розмірі 1848,18 грн., при цьому доказів, коли цей платіж було здійснено сторонами не надано, отже встановити коли саме ці кошти були сплачені не можливо (а.с.123).

Отже за відсутності доказів на підтвердження сплати кредиту, суд вважає, що Позивачем не доведено переривання строку позовної давності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного прострочення платежу, а саме по платежу який повинен бути внесений до 20.12.2006 р. строк позовної давності спливає 20.12.2009 р., по платежу який повинен бути внесений до 22.01.2007 р. строк позовної давності спливає 22.01.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.02.2007 р. строк позовної давності спливає 20.02.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.03.2007 р. строк позовної давності спливає 20.03.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.04.2007 р. строк позовної давності спливає 20.04.2010, по платежу який повинен бути внесений до 21.05.2007 р. строк позовної давності спливає 21.05.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.06.2007 р. строк позовної давності спливає 20.06.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.07.2007 р. строк позовної давності спливає 20.07.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.08.2007 р. строк позовної давності спливає 20.08.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.09.2007 р. строк позовної давності спливає 20.09.2010, по платежу який повинен бути внесений до 22.10.2007 р. строк позовної давності спливає 20.10.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.11.2007 р. строк позовної давності спливає 20.11.2010, по платежу який повинен бути внесений до 20.12.2007 р. строк позовної давності спливає 20.12.2010, по платежу який повинен бути внесений до 21.01.2008 р. строк позовної давності спливає 21.01.2011, по платежу який повинен бути внесений до 20.02.2008 р. строк позовної давності спливає 20.02.2011, по платежу який повинен бути внесений до 20.03.2008 р. строк позовної давності спливає 20.03.2011, по платежу який повинен бути внесений до 21.04.2008 р. строк позовної давності спливає 21.04.2011, по платежу який повинен бути внесений до 28.05.2008 р. строк позовної давності спливає 28.05.2011.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Вчинені ПАТ «УкрСиббанк» дії щодо позичальника, з урахуванням статті 512 ЦК України (кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та статті 514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), відносяться і до нового кредитора ПАТ «ДельтаБанк», правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів". А з позовом ПАТ «ДельтаБанк» звернулося лише 31липня 2015 року, тобто з пропуском встановленої статтею 257 ЦК України позовної давності, який сплив за останнім платежем 28.05.2011 року.

Суд вважає, що посилання ТОВ"Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" на те, що право примусового стягнення боргу з Відповідача виникло після укладення договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами (08.12.2011р.) є безпідставним, оскільки зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України), а із заявою про визнання поважними причини пропуску позовної давності позивач не звертався.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.06.2018 справа № 640/10523/16-ц, провадження № 61-20035св18.

Таким чином в задоволенні позову про стягнення суми заборгованості по тілу кредиту та відсотках слід відмовити у зв`язку із сплив строку позовної давності.

Що стосується вимог, про неустойку, суд зазначає про таке.

Так позивач просить стягнути з відповідача суму пені за прострочення зобов`язання у розмірі 11909,24 грн. станом на 25.06.2015 р.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності за основною вимогою, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення пені.

Позивачем також нараховані відсотки згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 958,30 грн.

В ч. 2 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення за ст.625 ЦК України нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки судом застосовано строк позовної давності до основної вимоги та з цього приводу відмовлено в їх задоволенні, суд приходе до висновку, що вимоги про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню.

Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2,5,7, 141, 274,278,279 ЦПК України, 256, 265, 267 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

повний текст рішення складено 24.09.2021

Суддя: Шишилін О. Г.