Справа № 644/ 875 /21
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

01 квітня 2021 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Сітало А.К., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 437/19-10 від 27.09.2010 року, реєстраційний номер обтяження: 18261149 від 29.03.2010 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року позовну заяву залишено без руху оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, а саме до заяви не додано всіх документів, що додаються до неї для відповідача. Додатки до позовної заяви надані лише в одному екземплярі для суду. Ухвалою суду позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивачем надано позовну заяву з додатками для відповідача.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що їй на праві спільної сумісної власності належить ј частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Також співвласниками вказаної квартири в рівних частинах є її мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 . Право власності набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.03.2002 року Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Маючи намір переоформити свою частку квартири, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, позивачу стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт.

З обґрунтування позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що 29.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18261149. Разом з тим, згідно даних з Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація щодо обтяження арешту нерухомого майна № 10293711 зареєстрованого 27.09.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 437/19-10 від 27.09.2010 року Орджонікідзевським ВДВС Харківського МУЮ щодо суб`єкту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивач зазначає, що однозначно ідентифікувати вказаний арешт накладений 27.09.2010 року неможливо, у зв`язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 18261149 винесена 29.03.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до абз.5 п. 1 та 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьоюп`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач, пред`являючи вимоги до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування арешту, посилалася на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 18261149 відкритого 29.03.2010 року, у зв`язку зі стягненням заборгованості на користь Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв`язок» в розмірі 710,65 грн. 28.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим вважає, що арешт накладений на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Доводи позовної заяви про те, що державний виконавець своєю постановою від 28.11.2011 року повернув виконавчий документ стягувачу, не змінює характер правовідносин.

Такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов ОСОБА_1 взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Враховуючи, що позивач є стороною виконавчого провадження, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, та в рамках якого державним виконавцем не здійснено певних дій чи допущена бездіяльність чим порушені права боржника, як власника арештованого майна, то після ухвалення рішення по суті спору судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 пред`явила позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, у зв`язку з цим не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому суд приходить до висновку, що позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачають іншу форму звернення та порядок вирішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду викладеною в Постанові від 28.10.2020 року по справі № 204/2494/20.

Підстави для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 175, 186, 260-261, 353, ЦПК України, ст. ст. 4, 5, 19, 20, 21 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна, у зв`язку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. К. Сітало