Справа № 2-3937/11
2-п/214/17/21
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- Козаренка С.В.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

ВСТАНОВИВ :

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява від ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій останній просить: скасувати вказане заочне рішення, призначити справу до розгляду в загальному порядку і розглянути справу за його участю.

В обґрунтування заяви зазначає наступне, що він судову повістку про виклик до суду не отримав жодного разу, матеріали справи не містять підтвердження того? що він особисто під підпис був повідомлений про розгляд зазначеної справи. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України ( в ред. на момент винесення рішення) « Доказування не може гуртуватися на припущеннях». Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази наявності такої суми заборгованості, як зазначає позивач. Адже в рішенні не розписано з яких саме пунктів складається заборгованість. Що стосується простроченої заборгованості по комісії, що вимагає банк, ця сума взагалі є необґрунтованою, матеріали справи не містять жодного розрахунку, яким чином вона розраховувалась, та додатку №1 до кредитного договору № М 120/054/07, який повинен містити розмір комісії в матеріалах справи взагалі не має, отже ця сума є взагалі нічим не підкріплена та підстав для її стягнення немає. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору «у разі непогашення простроченого чергового платежу за кредитом та/або процентів протягом терміну зазначеного у п. 4.3. цього договору, строк користування кредитом вважається достроково припиненим. Отже, враховуючи факт направлення кредитором боржнику повідомлення про необхідність повного дострокового погашення кредиту (у зв`язку з простроченням) є зміною строку виконання зобов`язання по кредитному договору, а відповідно кредитний договір - припинив свою дію достроково. Тому кредитор втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором після направлення вказаної вимоги, тим паче після ухвалення судом рішення про повне дострокове стягнення заборгованості ( така ж позиція викладена в Постанові Верховного Суду (Касаційний цивільний суд) від 14.02.2018 по справі 564/2199/15-ц, а відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України «акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи»). Позивач же, вимагає сплати відсотків за кредитним договором аж по 27.02.2012 року, що є грубим порушенням, адже відповідно до викладеного, відсотки за кредитом позивач має право нараховувати лише до момент направлення вимоги про погашення всієї суми кредиту, тобто до 13.02.2019 року. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, що також підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. А відповідно до розрахунку заборгованості, що викладений у заяві про уточнення позовних вимог (а.с. 66), позивачем з нього стягується також і індекс інфляції в сумі 295,2 дол. США (2357,68 грн), що є незаконним. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Свої рішення суди мотивували дотримання принципів розумності та справедливості, що є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права. Тож він вважає, що розмір пені, яка нарахована йому як боржнику, є значно завищеною і підлягає пропорційному зменшенню. Відповідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. А обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Через те, що його фактично не було на засіданні, він не міг надати вищенаведені заперечення, аргументи, відповідні відомості та захистити свої права. Тому вважає, що є підстави для скасування заочного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні,заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, враховуючи позицію учасників справи, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вимоги заяви про перегляд заочного рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що рішення по даній справі 17 вересня 2012 року прийнято за наслідками заочного розгляду. При цьому суд виходив з того, що згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Суд повідомляв відповідача за зазначеною стороною позивача, але повідомлення суду відповідач не отримав (Т.1 а.с.75-76). Як це вбачається з матеріалів справи, відповідач не отримав повідомлення суду, це повідомлення повернулося до суду.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_2 надає юридичну оцінку обставинам, встановленим судом першої інстанції, але не наводить будь-яких доказів, які не були досліджені при розгляді справи судом першої інстанції.

Аналізуючи перелічені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2012 року, у зв`язку з чим вказану заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.247, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2012 року по цивільній справі №2-3937/11 за позовною заявою Публічного Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , по стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу складено 21 вересня 2021 року.

Суддя В.М. Прасолов

214/2893/17-ц