Єдиний унікальний номер 933/343/20
Номер провадження 22-ц/804/544/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Поповича І.А. в смт Олександрівка Донецької області, повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року, у справі номер 933/343/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про повернення майна,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року до Олександрівського районного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Алекскредит» про повернення майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 жовтня 2019 року між ним та ТОВ «Алекскредит» укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу надано грошову суму в розмірі 2700,00 грн на строк 30 днів до 26 листопада 2019 року.

Вважає, що кредитний договір не був укладений, оскільки зі змісту даного договору неможливо встановити, яка саме з трьох процентних ставок визначених в договорі підлягає застосуванню.

Позивач сплатив відповідачу за кредитом грошову суму у розмірі 7400,00 гривень.

Просив суд застосувати наслідки набуття майна без достатньої підстави та повернути йому майно, набуте відповідачем без достатньої підстави у розмірі 4900,00 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про повернення майна задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуту суму за договором про надання кредиту №2844659 від 27.10.2019 року у розмірі 3323,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Алекскредит», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Алекскредит» безпідставно набутої суми за договором про надання кредиту №2845659 від 27.10.2019 року в розмірі 3323,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким змінити рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року, а також змінити розподіл судових витрат, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду в частині задоволених вимог є незаконним, прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір не містить домовленостей по застосування статті 625 ЦК України у разі прострочення грошового зобов`язання, оскільки пунктом 1.6 Договору встановлено нарахування процентів за спеціальною процентною ставкою.

Відповідач направляв на адресу позивача вимогу про погашення боргу в письмовому вигляді та в усному. Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості від позивача не надходило.

Суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи та не відмежував поняття проценти за правомірне користування кредитом та проценти за неправомірне користування кредитом.

Суд не взяв до уваги правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену у постанові №910/1238/17 від 23 травня 2018 року.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача суми в розмірі 3323,00 грн, апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 27 жовтня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №2844659, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на споживчі цілі без додаткового забезпечення, позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору. Сума кредиту становить 2700,00 грн, строк повернення кредиту 30 календарних днів, до 26 листопада 2019 року.

Відповідно до п. 1.6. договору базова процентна ставка за один день користування кредитом становить - 1,7%; акційна ставка або ставка за допомогою лояльності за один день користування кредитом - 1,28%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту - 1,70%; пеня за один день користування кредитом поза узгодженого строку повернення кредиту - 1,30% (а.с. 5-9).

Згідно з Додатком №1 до договору про надання кредиту №2844659 від 27.10.2019 року, встановлено графік платежів в якому зазначена процентна ставка в межах узгодженого строку повернення кредиту (акційна ставка, ставка за Програмою лояльності) - 1,28%; процентна ставка у випадку виникнення заборгованості (неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення) - 1,7% та спеціальна процентна ставка поза межами узгодженого строку повернення кредиту (спеціальна процентна ставка) - 1,7%.

З Додатку №1 до договору про надання кредиту №2844659 від 27.10.2019 року вбачається, що у випадку повернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту позивач має сплатити орієнтовану сукупну вартість кредиту в розмірі 3736,80 грн; у випадку виникнення заборгованості (неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту) позивач має сплатити орієнтовану сукупну вартість кредиту в розмірі 4077,00 грн (а.с. 9-10).

З заяви про переказ готівки №0.0. від 08.01.2020 року видно, що ОСОБА_1 сплатив

ТОВ «Алекскредит» суму в розмірі 7400,00 грн (а.с. 15,106).

З довідки ТОВ «Алекскредит» №614-10-2020 від 20.10.2020 року вбачається, що станом на 20.10.2020 року зобов`язання позичальника перед кредитором за договором №2844659 від 27.10.2019 року виконані в повному обсязі. Дія договору припинена (а.с. 107).

Відповідно до Оборотно-сальдової відомості по рахунку: 361, ОСОБА_1 за період з 27.10.2019 року по 20.10.2020 року сплатив суму в розмірі 7400,00 грн, з яких: сума кредиту - 2700,00; проценти за користування кредитом - 1377,00; прострочені проценти за користування кредитом - 3323,00; (а.с. 112).

Задовольняючи позов в частині стягнення з ТОВ «Алекскредит» грошової сум в розмірі 3323,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вказана сума набута відповідачем безпідставно.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За вимогами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За вимогами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №2844659, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на споживчі цілі без додаткового забезпечення, позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору. Сума кредиту складає 2700,00 грн, строк повернення кредиту 30 календарних днів, до 26 листопада 2019 року.

Відповідно до Додатку №1 до договору про надання кредиту №2844659 від 27.10.2019 року, встановлено графік платежів, відповідно до яких: у випадку повернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту, позивач має сплатити орієнтовану сукупну вартість кредиту в розмірі 3736,80 грн; у випадку виникнення заборгованості (неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту) позивач має сплатити орієнтовану сукупну вартість кредиту в розмірі 4077,00 грн.

Відповідно до заяви про переказ готівки №0.0. від 08.01.2020 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Алекскредит» суму в розмірі 7400,00 грн.

Отже, прострочивши виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості за Договором про надання кредиту №2844659 від 27.10.2019 року, ОСОБА_1 мав сплатити відповідачу суму в розмірі 4077,00 грн, що передбачено Додатком №1 до договору про надання кредиту.

Проте, на вимогу ТОВ «Алекскредит» позивачем сплачено 7400,00 грн, тому сума в розмірі 3323,00 грн (7400,00 грн 4077,00 грн) підлягає стягненню з ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 .

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині спору про стягнення з ТОВ «Алекскредит» безпідставно набуту суму в розмірі 3323,00 грн.

Посилання ТОВ «Алекскредит» в апеляційній скарзі на правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену у постанові №910/1238/17 від 23 травня 2018 року, є безпідставним, оскільки правовідносини у цій справі, мають іншу правову природу, на відміну від правовідносин у справі, яка є предметом перегляду та виникли між суб`єктам господарських правовідносин.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, зокрема посилання на вимоги ст. 625 ЦК України, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції, і не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» залишити без задоволення, рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року в частині стягнення з ТОВ «Алекскредит» безпідставно набутої суми за договором про надання кредиту №2845659 від 27.10.2019 року в розмірі 3323,00 грн без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 березня 2021 року.

Суддя: