ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1695/19 Номер провадження 22-ц/814/664/21Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державне підприємство «Агенство місцевих доріг Полтавської області»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, ухвалене 13 листопада 2020 року у складі судді Колотієвського О.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агенство місцевих доріг Полтавської області», третя особа Полтавська обласна державна адміністрація, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ДП «Агентство місцевих доріг Полтавської області» на його користь 62 075 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП, а також понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 28 листопада 2018 року на автодорозі М-22 Соснівка-Кременчук-Горішні Плавні він на власному автомобілі потрапив у вибоїну (яму) розміром 160x90 см та глибиною 9 см, що знаходилась на проїзній частині. В результаті цього автомобіль втратив керування та вилетів за межі автодороги у кювет та отримав механічні ушкодження.

Зазначав, що згідно розрахункової квитанції від 29 грудня 2018 року за ремонт його автомобіля Chevrolet Lacetti днз НОМЕР_1 він сплатив ФОП ОСОБА_2 58 625 грн. 00 коп. Окрім того, ним понесено витрати на транспортування автомобіля з місця ДТП, а також витрати по оплаті проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку.

Вважає, що внаслідок ДТП йому було заподіяно моральної шкоди на суму 30 000 грн.

Вказував, що балансоутримувачем мережі доріг місцевого значення Полтавської області є ДП «Агентство місцевих доріг Полтавської області», яке і має відшкодувати понесену ним матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 02.03.2018 року на підставі розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації № 155 створено Державне підприємство «Агентство місцевих доріг Полтавської області».

Згідно розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 02 травня 2018 року № 386 Державне підприємство «Агентство місцевих доріг Полтавської області» є балансоутримувачем мережі автомобільних доріг місцевого значення Полтавської області.

З 01 червня 2018 року Департаментом будівництва, містобудування і архітектури та житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації розпочато передачу автомобільних доріг загального користування місцевого значення зі свого балансу на баланс Державного підприємства «Агентство місцевих доріг Полтавської області».

Відповідно до акту приймання-передачі від 10 серпня 2018 року автомобільна дорога 01711371 /М-22/ - Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні перейшла на баланс Державного підприємства «Агентство місцевих доріг Полтавської області» 10 серпня 2018 року.

Згідно акту обстеження автомобільних доріг загального користування місцевого значення, які розташовані на території Кременчуцького, Глобинського, Козельщанського та Кобеляцького районів Полтавської області від 25 жовтня 2018 року комісією у складі провідного інженера відділу технічного контролю Державного підприємства Агентство місцевих доріг Полтавської області Килимник Д.А., старшого інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної служби поліції в Полтавської області ДПП капітана поліції Папека Р.М., інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Охріцького І.А. проведено обстеження автомобільних доріг загального користування місцевого значення, які розташовані на території Кременчуцького, Глобинського, Козельщанського та Кобеляцького районів Полтавської області.

В ході обстеження автомобільної дороги 0-1711371 (М-22- Соснівка- Кременчук-Горішні Плавні) було встановлено, що на ділянці від повороту на с. Дзержинка до м. Горішні Плавні дорога має нерівності та місцями вибоїни.

28 листопада 2018 року на автодорозі М-22 Соснівка-Кременчук-Горішні Плавні ОСОБА_1 на автомобілі Chevrolet Lacetti днз НОМЕР_1 потрапив у вибоїну (яму) розміром 160x90 см та глибиною 9 см, що знаходилась на проїзній частині. Будь-яких попереджувальних дорожніх знаків у місці розташування вибоїни, які б попереджали про їх існування, розміщено не було. В результаті потрапляння у вибоїну автомобіль втратив керування та вилетів за межі автодороги у кювет та отримав механічні ушкодження.

Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 28 листопада 2018 року, а також рапортом поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Кременчуцького РВП Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 28 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 38-40).

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про відсутність вини балансоутримувача дороги у заподіянні позивачеві матеріальної та моральної шкоди.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державну політику і стратегію розвитку всіх видів автомобільних доріг на території України здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування та інших видів автомобільних доріг може здійснюватися на основі довгострокових (до семи років) договорів (контрактів) про утримання автомобільних доріг загального користування за принципом забезпечення їх експлуатаційного стану відповідно до нормативно-правових актів, норм та стандартів.

Згідно положень статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць належить серед іншого своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

За змістом пунктів 5, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18.

Судом встановлено та визнано сторонами, що автомобільна дорога 01711371 /М-22/ - Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні перебуває на балансі Державного підприємства «Агентство місцевих доріг Полтавської області».

Таким чином, саме на це підприємство покладено своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а також відшкодування збитків власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Наявність небезпечної вибоїни на автомобільній дорозі 01711371 /М-22/ - Соснівка - Кременчук - Горішні Плавні (+ 650 м до перехрестя на с. Придніпрянське біля с. Мала Кохнівка) підтверджена доказами по справі, а також не спростовується відповідачем.

Поважною причиною неналежного утримання вищевказаної автомобільної дороги відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, вважає неналежне фінансування з боку державного бюджету України.

Проте, ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Проте, наявність бюджетних асигнування на виконання державним підприємством своїх зобов`язань не входить до елементів складу цивільного правопорушення, що залишено поза увагою місцевого суду.

Таким чином, ДП «Агентство місцевих доріг Полтавської області» має відшкодувати понесені позивачем матеріальні збитки.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 245 складеного судовим експертом Сумцовим С.С. 07 грудня 2018 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chevrolet Lacetti днз НОМЕР_1 , з врахуванням втрати товарної вартості (3184,66 грн.), складає величину 64597,29 грн.

За проведення визначення вартості матеріального збитку автомобілю Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 сплатив 1950 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № 245 від 05.12.2018 року.

За транспортування автомобілю евакуатором після ДТП 28.11.2018 року ОСОБА_1 сплатив 1500 грн.00 коп., що підтверджується актом наданих послуг ФОП ОСОБА_3 № 27 та розрахунковою квитанцією на вказану суму.

Згідно розрахункової квитанції від 29.12.2018 року за ремонт автомобіля Chevrolet Lacetti днз НОМЕР_1 позивач сплатив ФОП ОСОБА_2 58 625 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 29.12.2018 року, актом виконаних робіт № 32015 від 29.11.2018 року про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, накладною на запасні частини і видаткові матеріали № 66512.

Таким чином, відповідачем має бути відшкодовано майнову шкоду у розмірі 62075 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд враховує, що з вини відповідача майно ОСОБА_1 було пошкоджено, а внаслідок ДТП ним було пережито значне емоційне хвилювання та стрес, пов`язаний із виникненням ризику для його життя та здоров`я, а також життя та здоров`я пасажирів.

Виходячи із засад розумності та справедливості, апеляційний суд вважає за доцільне визначити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідачем має бути відшкодовано судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агенство місцевих доріг Полтавської області» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стятгнути з Державного підприємства «Агенство місцевих доріг Полтавської області» на користь ОСОБА_1 62 075 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Стятгнути з Державного підприємства «Агенство місцевих доріг Полтавської області» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2311, 12 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Г.Л. Карпушин

О.В. Прядкіна