Справа № 174/70/21
п/с № 2/174/99/2021
25 березня 2021 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Зіненко Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщення у зв`язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин.
В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою за його згодою був зареєстрованим і залишається зареєстрованими на теперішній час відповідач ОСОБА_2 , який не є членом його сім`ї і близьким йому родичем. ОСОБА_2 01.09.2010 р. вступив та став студентом Вільногірського технікуму Національної металургійної академії України. 01.07.2013 р. ОСОБА_2 був відрахований з технікуму. За весь час навчання ОСОБА_2 проживав разом з ним за вказаною вище адресою. На початку 2013 р. ОСОБА_2 зник в невідомому йому напрямку і зупинив своє проживання в його квартирі, ніяким способом не повідомивши його про причини такої його поведінки. Відповідач не проживає в квартирі і особистих його речей в квартирі немає. На цей час, реєстрація відповідача в зазначеному вище житлі, порушує його права та інтереси як власника майна, зняття відповідача з реєстраційного обліку із згаданого вище житла, в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є неможливим, що й змушує його звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права власності на зазначену вище квартиру, оскільки добровільно знятись з реєстраційного обліку із цієї квартири відповідач не бажає.
Ухвалою від 09.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу.
У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, якою просили задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у їх відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явився, заяв, клопотаня, відзиву до суду не надави.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи згоду позивача, наявні підстави для ухвалення заочного рішення по справі.
Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 , на підставі копії договору купівлі-продажу квартири від 20.09.1996 року (а.с. 8).
На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 2718 від 05.11.2020 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані ОСОБА_1 , та відповідача ОСОБА_2 (а.с. 7).
Відповідно до архівної довідки з Вільногірського фахового коледжу від 09.11.2020 р. № 418-20 ОСОБА_2 01.09.2010 р. вступив та став студентом Вільногірського технікуму Національної металургійної академії України. 01.07.2013 р. ОСОБА_2 був відрахований з технікуму (наказ № 44-У від 01.07.2013р.) (а.с. 6).
Факт того, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується актом, складеним депутатом Вільногірської міської ради (а.с. 25).
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Відповідно до правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як зазначає позивач, наявність реєстрації відповідача у належній йому на праві власності квартирі, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю.
За встановлених в процесі судового розгляду обставин право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права особистої приватної власності на житло є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи, що в позовній заяві зазначено про стягнення витрат на професійну правничої допомогу, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом цієї справи, надана квитанція № 060/20 на суму 2000 грн. та договір № 058/20, ордер Серія ДП № 687/046, слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. стягнути з відповідача. Підстав для стягнення витрат у більшому розмірі немає, а тому в задоволенні вимоги про стягнення 30 грн. - відмовити за безпідставністю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втрат право користування житловим приміщенням (квартирою), розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн, та судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області І.А.Ілюшик