Провадження № 2/127/3022/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що з 30.08.2018 по 19.10.2018 згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді курсанту навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 207 від 30.08.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта, зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №253 від 19.10.2018 відповідач за систематичне порушення військової дисципліни був звільнений 19.10.2018 у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність), справи та посаду здав та вибув до Вінницького РВК у Вінницькій області для зарахування на військовий облік. Пунктом7 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 6697 грн. 42 коп., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.
Згідно з довідкою №117 солдат ОСОБА_1 отримав речове майно згідно з визначеними нормами, а саме кепі бойове (кашкет польовий) - 1 шт., шапка зимова - 1 шт. костюм літній польовий - 1 к-т, костюм вітро-вологозахисний - 1 шт., куртка ВВЗЗ - 1 шт.. штани ВВЗЗ - 1шт., фуфайка з коротким рукавом - 1 шт., труси - 1 шт., білизна натільна 2 шт., білизна для холодної погоди - 1 шт., черевики з в/б демісез літні - 1 пара, ремінь для штанів 1 шт. на загальну суму 6813, 52 грн. Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26.05.2016 №768/28898, передбачено, що вартість виданого речового майна, строки носіння якого не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Так, згідно з довідкою №117 нарахування вартості за речове майно солдата ОСОБА_1 вартість за не отримане майно становить 116,10 грн., вартість за недоношене майно 6813,52 грн., загальна вартість майна, що належить до утримання становить 6697, 42 грн. Відповідач не відшкодував завданих збитків державі, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2021 відкрите спрощене позовне провадження. Учасники справи одержали ухвалу про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками.
11.08.2021 відповідач подав відзив на позов направлений Вінницькому міському суду Вінницької області, але за адресою Вінницького районного суду Вінницької області : 21009, м. Вінниця, вул. Винниченка, 29.
16.08.2021 відзив на позов направлений з Вінницького районного суду Вінницької області до Вінницького міського суду Вінницької області.
У своєму відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 не визнаються в повному обсязі з наступних причин. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №207 (по стройовій частині) від 30.08.2018 його зараховано до списків особового складу вказаної частини та призначено на посаду курсанта. Військової служби у Збройних Силах України та будь-яких інших військових формуваннях раніше він не проходив. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 будь-яких вимог законодавства та керівних документів щодо порядку використання, зберігання та матеріальної відповідальності стосовно військового майна, а саме в частині речового забезпечення, командуванням військової частини до нього не доводилось. 19.10.2018 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №253 (по стройовій частині) відповідача, солдата військової служби за контрактом звільнено із військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до зазначеного наказу його направлено до Вінницького РВК Вінницької області для зарахування на військовий облік як такого, що здав справи та посаду. Також відповідач зазначив про те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 службового розслідування за фактом завданням ним шкоди не проводилося, що прямо суперечить вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»: у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. На думку відповідача командуванням військової частини НОМЕР_1 порушено вимоги статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»: наказ доводиться до винної особи під підпис, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №253 від 19.10.2018 р., ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом у зв`язку із службовою невідповідністю та притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі та цей наказ доведений йому під підпис. Однак, відповідач зазначає, що із зазначеним наказом він ознайомлений не був, доказів, які б підтверджували його ознайомлення із даним наказом в додатках до позовної заяви не надано. Викладене свідчить, що командуванням військової частини НОМЕР_1 порушено вимоги статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»: наказ доводиться до винної особи під підпис. Враховуючи вищевикладене відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, та закрити провадження у справі.
10.09.2021 позивач подав відповідь на відзив та уточнену позовну заяву направлену Вінницькому міському суду Вінницької області, але за адресою Вінницького районного суду Вінницької області: 21009, м. Вінниця, вул. Винниченка, 29.
22.09.2021 року відповідь на відзив та уточнену позовну заяву з Вінницького районного суду Вінницької області направлено до Вінницького міського суду Вінницької області (отримано судом 23.09.2021 року).
Відповідачем заперечення на відповідь на відзив не подано.
В уточненій позовній заяві позивачем виправлено описку щодо дати народження відповідача на правильну 19.02.1971.
Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.2018 по 19.10.2018 згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 207 від 30.08.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта, зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №253 від 19.10.2018 Відповідач за систематичне порушення військової дисципліни був звільнений 19.10.2018 року у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність), справи та посаду здав та вибув до Вінницького РВК у Вінницькій області для зарахування на військовий облік. Згідно з п. 7 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 6697,42 грн., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.
Згідно із ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.
Згідно з довідкою №117 солдат ОСОБА_1 отримав речове майно згідно з визначеними нормами, а саме кепі бойове (кашкет польовий) - 1 шт., шапка зимова - 1 шт. костюм літній польовий - 1 к-т, костюм вітро-вологозахисний - 1 шт., куртка ВВЗЗ - 1 шт., штани ВВЗЗ - 1шт., фуфайка з коротким рукавом - 1 шт., труси - 1 шт., білизна натільна - 2 шт., білизна для холодної погоди - 1 шт., черевики з в/б демісез літні - 1 пара, ремінь для штанів -1 шт., на загальну суму 6813, 52 грн.
Таке майно видається військовослужбовцю в особисте користування. Майно особистого користування це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців.
Розрахунок зносу речового майна здійснюється відповідно до норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджених наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232.
Згідно з розділом III п. 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 вартість виданого речового майна, строки носіння якого не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Згідно з довідкою №117 нарахування вартості за речове майно солдата ОСОБА_1 вартість за неотримане майно становить 116,10 грн., вартість за недоношене майно 6813,52 грн., загальна вартість майна, що належить до утримання становить 6697, 42 грн.
Відповідача за виконання порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551 - XIV (далі Статутів) було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 410-ОД від 19.10.2018 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі п.п. е п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 7 даного наказу притягнуто до матеріальної відповідальності у сумі 6697 грн. 42 коп. згідно з п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року N243/95- ВР за шкоду заподіяну державі у повному розмірі утримання вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, з урахуванням зносу та взаєморозрахунків.
На підставі наказу командира військової НОМЕР_1 №410-ОД від 19.10.2018 ОСОБА_1 було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в сумі 6697, 42 грн. та наказ доведений під підпис відповідачу.
Відповідно до витягу із книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 за номенклатурою на 2020 року № 374/3211, стор. № 11 станом на 19.10.2018 року сума, що підлягала стягненню становила 6697, 42 грн. 31.10.2018 року з ОСОБА_1 стягнено 2711,29 грн. Залишок до стягнення становить 3986,13 грн.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» від 21.09.1999 № 1075-ХІV передбачено, що військове майно є державною власністю.
Статтею 1 частиною 2 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-ІХ (далі - Закону) визначено, що термін "військове майно", що застосовується в цьому Законі, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо).
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551 - XIV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно.
Особи, що посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягуються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Згідно з Розділом І пунктом 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно з фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням на майно особистого користування та інвентарне майно. Майно особистого користування це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців.
Відповідно до пункту 7 речове майно видається військовослужбовцям відповідно до місцевості України, де військовослужбовець проходить службу, а також кліматичних умов місцевостей перебування миротворчих і українських національних контингентів та окремих військовослужбовців, відряджених за межі держави.
Відповідно до пункту 8 військовослужбовцям речове майно особистого користування та інвентарне майно видається за встановленими нормами і порядком, визначеними цією Інструкцією. Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців визначаються кількість предметів, що видаються на одного військовослужбовця у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах, а також на одиницю бойової техніки, місця несення варти (служби), підрозділ, установу, та строки їх носіння (експлуатації).
Відповідно до пункту 9 строк носіння або експлуатації предметів речового майна час, установлений нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців, протягом якого предмет повинен носитися або перебувати в експлуатації.
Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.
Згідно з розділом ІІІ п. 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 вартість виданого речового майна, строки носіння якого не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Відповідно до абз.7 ст. 4 Розділу III Інструкції у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Отже, ОСОБА_1 отримав речове майно, однак був достроково звільнений за порушення військової дисципліни, строк носіння обмундирування не закінчився, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 на суму 6697, 42 грн. Таким чином у справі виник спір щодо набуття ним права власності на речове майно та стягнення з нього частини вартості цього майна.
Наразі сума заборгованості становить 3986,13 грн., що підтверджується витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 за номенклатурою на 2020 року № 374/3211 стор. № 11.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства. військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (в редакції чинній на момент притягнення відповідача до відповідальності) (далі - Положення).
Пунктом 2 постанови Верховної Ради України №243/95-ВР визначено, що військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливо-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Пунктом 31 Положення передбачено, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Відповідно до ст. 2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
На підставі пункту 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (з подальшими змінами) узагальнено практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, порядок якого встановлено статтею 1166 ЦК України. В якому зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до Цивільного кодексу України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню винною особою, якщо між неправомірними рішеннями, діями (бездіяльністю) і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2018 у справі № 533/934/15-ц.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оскільки відповідач був звільнений з військової служби з військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 №410-ОД від 19.10.2018, письмовими доказами в справі підтверджено отримання відповідачем речового майна, разом із тим, відповідно до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 станом на 31.10.2018 року з ОСОБА_1 стягнено 2711,29 грн. Залишок до стягнення становить 3986,13 грн., який до цього часу відповідачем не сплаченно, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на її стягнення з відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 9, 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 15, 16, 22 ЦК України, Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243, Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) суму не відшкодованої шкоди 3986,13 грн, та у відшкодування витрат із сплати судового збору 2270, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя