Справа № 127/154/21
Провадження № 2/132/343/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2021р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання КУЛИК Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Калинівка Вінницької області, у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 127/154/21 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулось МТСБУ із вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог послалося на те, що 01.11.2017р. о 09год.20хв. в м. Вінниця по просп. Юності, 12, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Мерседес», номерний знак « НОМЕР_1 », не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з іншим автомобілем марки «Форд», номерний знак « НОМЕР_2 », чим порушив п.13.1 ПДР України. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області Михайленка А.В. від 29.11.2017р., ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту № 17/149 від 05.12.2017р. про визначення вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Форд», номерний знак « НОМЕР_2 », складає 62148,92грн. Загальний розмір завданої шкоди з урахуванням витрат на збір документів (1300,00грн.) та вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля, становить 63448,92грн., яка відшкодована не була, у зв`язку із чим потерпіла ОСОБА_3 з метою отримання страхового відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою. 27.02.2018р. згідно Платіжного доручення № 902266 сума у розмірі 62148,92грн. була виплачена ОСОБА_3 . А тому, посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити.

Позивач МТСБУ в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.11.2017р. о 09год.20хв. в місті Вінниця по проспекту Юності, 12, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Мерседес», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «Форд», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_5 .

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області Михайленка А.В. від 29.11.2017р. у справі № 127/23702/17, яка набула законної сили 12.12.2017р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень ч.ч.4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль марки «Ford» моделі «Fiesta», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Ford» моделі «Fiesta», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2658357 від 01.03.2017р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мерседес», номерний знак « НОМЕР_1 », на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди не застрахована.

Потерпіла ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 17/149, складеного 05.12.2017р. ФОП ОСОБА_6 , вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Форд», номерний знак « НОМЕР_2 », складає 62148,92грн., який згідно Платіжного доручення № 902266 від 27.02.2018р. був сплачений ОСОБА_3 .

За організацію збору документів, МТСБУ було сплачено 1300,00грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 541985 від 19.01.2018р.

Відповідно до статті 41 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону № 1961-ІV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться.

Суд звертає увагу на те, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 , винний у скоєні ДТП, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що понесені витрати позивачем, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілому у ДТП з вини відповідача, підлягають стягненню з останнього в порядку регресу.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, юридична адреса: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.№ 8, розрахунковий рахунок: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ), витрати в розмірі 63448,92грн., пов`язані з виплатою страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, юридична адреса: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.№ 8, розрахунковий рахунок: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ), витрати в розмірі 2102,00грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя