ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7063/21 Справа № 176/132/21 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» про визнання правочину недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 з обговорення та ухвалення правочину (договору) про надання послуг з управління їхнім будинком КП «ВЖРЕО» та виборів уповноваженої особи для підписання від імені громади правочину (договору), не проводилось. 01.02.2018 мешканець будинку ОСОБА_2 , не отримавши від громади повноважень, підписав договір №231 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 . Позивач вважає договір №231 від 01.02.2018 таким, що не відповідає вимогам Закону, оскільки в ньому відсутні такі істотні умови, як вимоги до якості послуг, ціна послуги. В той же час в правочині має місце така послуга, як «Ліквідація аварій», однак за змістом ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» немає такої послуги, як «ліквідація аварій». Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати правочин (договір) №231 від 01.02.2018 року недійсним (а.с.1-2).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» про визнання правочину недійсним - відмовлено (а.с.60-61).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить, рішення суду скасувати та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с.64-65).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. 4 ст. 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються на апеляційне провадження, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_2 від 22.01.2018 року було прийнято рішення про обрання ОСОБА_2 уповноваженою особою від співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , для укладення договору з Управителем КП ВЖРЕО про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, внесення змін до нього, здійснення контролю за його виконанням та подання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради на зберігання. Крім того, прийнято рішення про укладення послуг з управління багатоквартирним будинком з Управителем КП «ВЖРЕО» (а.с.34-38).

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_2 від 22.01.2018 року було прийнято рішення про обрання управителя вищезазначеного багатоквартирного будинку КП «ВЖРЕО» (а.с.39-41).

Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_2 від 22.01.2018 року було прийнято рішення про визначення переліку послуг та розміру цін (тарифу) з управління багатоквартирного будинку Управителем КП «ВЖРЕО» (а.с.31-33).

01 лютого 2018 року між КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради» (Управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в особі ОСОБА_2 , було укладено Договір №231 про надання Управителем послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с.28-29).

Додатком №2 до договору №231 від 01.02.2018 було визначено тарифи з управління багатоквартирним будинком для житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 (а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що рішення зборів співвласників про обрання уповноваженої особи від співвласників багатоквартирного будинку та про укладення договору про надання послуг з управителем були прийняті відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення вимог зазначити у судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно з положеннями ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається чи оспорюється) право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Тобто, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою особою, права та законні інтереси якої були порушені вчиненим правочином. Оспорювати правочин, крім його сторін, може також особа, яка не булла його стороною так звана заінтересована особа, та яка на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який сторонни мали до вчинення правочину. Власний інтересцієї особи полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у певної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебували у певному становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Суд першої інстанції правильно посилався на норми Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» за рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ч.1,2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; 9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).

Відповідно до ч.7 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).

В силу ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом).

Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставнісю, оскільки спірний договір №231 від 01 лютого 2018 року був укладений між управителем та уповноваженою особою, обраною протоколом зборів співвласників від 22.01.2018.

Даний протокол не скасований в судовому порядку, тому доводи позивача про неотримання ОСОБА_2 повноважень на підписання даного договору не заслуговують на увагу.

Посилання позивача на недотримання у спірному договорі вимог закону, зокрема відсутність істотних умов як вимоги до якості послуг, наявність у спірному договорі несправедливої, на його думку, послуги "ліквідація аварій" - не приймаються судом до уваги, оскільки рішення про укладення спірного договору було прийнято зборами співвласників багатоквартирного будинку від 22.01.2018 року, яке у судовому порядку не скасовано, і в силу ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є обов`язковим для всіх співвласників, в тому числі і позивача.

Доводи апеляційної скарги, про порушення норм процесуального права, в частині нерівних змагальних умов, оскільки позивач не надав відповідь на відзив відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана підстава не є підставою для скасування рішення суду, а позивач скориствався правом подати апеляційну скаргу, в якій висловив заперечення на рішення суду 1 інстанції, в тому числі і на відзив відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що суд 1 інстанції, не дослідив наданий позивачем доказ (а.с.3), а саме заяву мешканців будинку, в якій останні встановлюють фіктивність протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 22.01.2018, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлення вказаного факту є прерогативою суду, і не може встановлюватися в інший спосіб.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: