Справа №522/4029/21
Провадження №2/522/5824/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 , пред`явлений до Головного управління держгеокадастру в Одеській області, начальника Головного управління держгеокадастру в Одеській області Кукол Дмитра Михайловича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Позивач 22.03.2021 року надав до суду заяву, згідно якої змінив позовні вимоги та просив суд:

-Визнати бездіяльність відповідача у тривалому та свідомому невиконанні постанов Пятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року по справі №2а-9639/10/1570, від 13.07.2020 року у справі № 815/4221/14 та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570 протиправною;

-Зобов`язати начальника Головного управління держгеокадастру в Одеській області Кукол Дмитра Михайловича виконати вказані постанови судів та надати документи відповідно до п.162 Порядку введення Державного земельного кадастру у формі Витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру та копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру про цей об`єкт;

-Стягнути із Головного управління держгеокадастру в Одеській області майнову шкоду у розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (а.с.87-89).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у 2008 році успадкував від своєї матері дві земельні ділянки АДРЕСА_1 на підставі держактів від 1998 року. Вказував, що у 1998 році кадастрових номерів на земельні ділянки не було, та з 2009 року він не може отримати кадастрові номери на свої земельні ділянки, тому як був виділений перетин його земельної ділянки із земельними ділянками суміжних сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Для усунення перетину потрібно було скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Вказував, що численними рішеннями судів із 2012 року по 2020 рік, Держкомзем в Одеській області було зобов`язано скасувати державну реєстрацію державних актів на земельні ділянки вищевказаних осіб. Проте, за період із 2012 по 2014 рік Держкомзем вказані рішення не виконав, та після його реорганізації Держгеокадастр також не виконує вказані рішення судів, через що позивач не може отримати кадастрові номери на свої успадковані земельні ділянки, не може їх розпоряджатись, чи вважає йому нанесена значна матеріальна та моральна шкоди.

Вказував, що через бездіяльність та фактичне перешкоджання Держкомземом, а після 2014 року Держгеокадастром, щодо законних вимог ОСОБА_1 , останній змушений був знову і знову звертатись до суду та самостійно вирішувати всі перепони. Через невиконання відповідачем своїх обов`язків, у 2018 році відбулась повторна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_2 у реєстрі прав власності на нерухоме майно (27.09.2018 року), та позивач вимушений був повторно скасовувати реєстрацію того ж самого права на ту ж саму земельну ділянку (справа №420/4618/19).

Повністю скасування державної реєстрації земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулось лише в сіні 2021 року, про що позивачу стало відомо з усної заяви керівника ГУ Держгеокадастру в Одеській області Кукол Л.М.. Письмових відомостей відповідач позивачу не надав, у зв`язку з чим позивач вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року (справа №2а-9639/10/1570) та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року (справа №815/4221/14) не виконані і досі, а у державному земельному кадастрі до 05.01.2021 року через бездіяльність відповідача були чинними межі, площі, конфігурація, кадастрові номер, державна реєстрація земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Через не виконання відповідачем виконавчих проваджень, на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2021 року по справі №522/2825/21 Приморським ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області 04.03.2021 року було відкрито кримінальне провадження № 0000280 щодо начальника Головного управління держгеокадастру в Одеській області за фактом злочину проти правосуддя.

За викладеного, позивач звернувся до суду з дійсним позовом.

Також заявив клопотання про зменшення судового збору до 500 грн..

Ухвалою суду від 26.03.2021 року судом було вирішено питання про відстрочку ОСОБА_1 сплати судового збору у розмірі 2724 грн. (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривень 00 копійок) до ухвалення судового рішення у цій справі. Вирішено питання про відкриття провадження у справі.

До суду 14.04.2021 року позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої збільшив вимоги та просив стягнути 50 000 грн. як матеріальні збитки та 50 000 грн. як моральні збитки.

У підготовчому засіданні 26.04.2021 року був присутній позивач та останньому було роз`яснено необхідність сплати судового збору за збільшення позовних вимог. Позивач усно відмовився від збільшення позовних вимог, також зробив відповідну відмітку про це в своїй заяві від 14.04.2021 року, при цьому просив додані до заяви додатки приєднати до матеріалів справи.

До суду 29.04.2021 року надійшла заява позивача, згідно якої підтвердив обставини щодо відмови від заяви про збільшення позовних вимог.

Розгляд справи був відкладений на 31.05.2021р. за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року заяву позивача про збільшення позовних вимог від 14.04.2021 року - повернуто заявнику.

У підготовче засідання 31.05.2021 року з`явився представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області Арутюнян Е.Ю., зазначив, що ними до суду направлено відзив на позовну заяву, але на адресу суду відзив ще не надійшов. Також зазначив, що ОСОБА_4 звільнено з посади начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області.

У підготовче засідання з`явився ОСОБА_1 , зазначив, що у зв`язку з клопотанням представника відповідача ним буде подано заяву про зміни позовних вимог.

Розгляд справи відкладено на 12.07.2021 року з метою отримання відзиву та правом на подачу відповіді на відзив.

На адресу суду 31.05.2021 року від ГУ Держгеокадастру в Одеській області надійшов відзив на позов (а.с.134-155), в якому просили виключити ОСОБА_4 з числа відповідачів у справі, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Додатково повідомили, на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570 запис №01.08.516.00427 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності, та на право постійного користування землею, договір оренди землі (розділ 1 АА 014405) від 10.12.2008 року скасовано на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року. Щодо виконання рішень суду у частині скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :05:001:0623 та :05:001:0046, :05:001:0047 зазначили, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами:

- від 20.05.2021 року за № 257404476 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0046, пл. 0,25 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 05.06.2014 року у справі № 1506/5538/2012 державну реєстрацію скасовано 06.06.2018 року;

- від 20.05.2021 року за № 257404832 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0047, пл. 0,0746 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 05.06.2014 року у справі № 1506/5538/2012 державну реєстрацію скасовано 07.06.2018 року;

- від 20.05.2021 року за № 257403541 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0623, пл. 0,25 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 15.02.2012 року державну реєстрацію скасовано 13.07.2020 року.

Вказували, що відповідно до даних Державного земельного кадастру вказанні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0046, :05:001:0047, які розташовані на території АДРЕСА_1 , та земельна ділянка :05:001:0623, розташована на території АДРЕСА_2 , знаходяться в архіві.

Отже, у відзиві посилались на те, що ними рішення судів виконанні належним чином. Посилились на те, що про факт скасування державної реєстрації земельних ділянок позивача було повідомлено листом від 11.01.2021 року №Д-7/0-14/6-21, який він власноручно отримав в Управлінні. Вважають, що відсутність у позивача витягу із Державного земельного кадастру або Інформаційної довідки про скасування державної реєстрації земельних ділянок не перешкоджали позивачу в реалізації його права на отримання кадастрового номеру на належну йому земельну ділянку. Отже вважають безпідставними посилання позивача на невиконання ними постанов Пятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року по справі №2а-9639/10/1570, від 13.07.2020 року у справі № 815/4221/14 та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570. Також вважають необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, вважають їх недоведеними та не підтвердженими будь-якими доказами.

Позивач 03.06.2021 року надав суду відповідь на відзив, згідно якого наполягав на задоволенні позову (а.с.156-165).

У підготовче засідання 12.07.2021 року з`явився представник ГУ Держгеокадастру в Одеській області Іванов М.О., позов не визнав, просив долучити до матеріалів справи відзив та виключити з кола співвідповідачів ОСОБА_4 , оскільки він звільнений з посади. Проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечував.

У підготовче засідання з`явився ОСОБА_1 , позов підтримав, не заперечував проти виключення з кола відповідачів ОСОБА_4 . Проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечував.

Суд протокольною ухвалою згідно ст.ст.192, 42, 43, 44, 48, 49 ЦПК України прийняв відзив на позов, прийняв відповідь на відзив, також за згодою позивача виключив з кола співвідповідачів начальника ГУ Держгеокадастру в Одеській області Кукол Д.М., у зв`язку з його звільненням з посади.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року закрив підготовче провадження у справі та призначив до розгляду по суті на 22.09.2021 року.

У судовому засіданні 22.09.2021 року був присутній позивач, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

З урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, належного сповіщення сторони відповідача, а також відсутність доказів поважності причин неявки, за згоди позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позову не підлягає задоволенню, виходячи с наступного.

Із матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2012 року визнано недійсним рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 317 від 20 листопада 2007 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 , земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , серія ЯЖ № 701678, виданий 10 грудня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 ..

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2012 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , відхилено, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2012 року залишено без змін .

Одеським окружним адміністративним судом 20 вересня 2012 року прийнято постанову по адміністративній справі №2а-9639/10/1570 про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , а саме:

-Зобов`язано відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді, державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 701678 від 10 грудня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427;

-Зобов`язано державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії ДП «Ценр державного земельного кадастру» внести до державного земельного кадастру в електронному вигляді відомості щодо скасування у Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в електронному вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 701678 від 10 грудня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427 у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

Під час розгляду справи № 9639/10/1570, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, дві земельні ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка) та площею 0,119 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвами про право на спадщину за заповітом.

При оформленні позивачем спадкового майна та земельних ділянок були встановлені недоліки, а саме накладення меж земельної ділянки ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на межі суміжного землекористувача ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

17.10.2012 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по адміністративній справі №2а-9639/10/1570, боржником в якому зазначено відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області (код за , вул.Заводська, 34, м.Біляївка, Одеська обл., 67600) про зобов`язання відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 701678 від 10 грудня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 за реєстраційним номером № 01.08.516.00427.

Відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 року, яка набрала чинності 29.08.2018 року, боржника у вищевказаному виконавчому листі по адміністративній справі №2а-9639/10/1570 було замінено на Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року ( №9639/10/1570) заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області внести до Державного земельного кадастру та до Поземельної книги, що є його документом, відомості про недійсність державного акту серії ЯЖ № 701678 від 10 грудня 2008 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , за реєстраційним номером №01.08.516.00427. та кадастровим номером :05:001:0623.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0623 та місцем розташування: АДРЕСА_2 у Державному земельному кадастрі.

В решті вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року було відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про заміну сторони по справі №2а-9636/10/1570 з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року (справа №9639/10/1570) ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року про заміну сторони у виконавчому провадженні - залишити без змін.

Також судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року по справі №815/4221/14 позов ОСОБА_1 було задоволено, а саме:

-зобов`язано Відділ Держземагенства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді, державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії ЯА №288246, виданого 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційний номером №01 травня 516.00114, та державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства, серії ЯА №288247, виданого 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційний номером №01 травня 516.00115.

-В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2014 року по справі №1506/5538/2012 визнано недійсними державні акти про право власності на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,075 га, що видані на ім`я ОСОБА_2 від 16.05.2005 року Серія ЯА №288246 та №288247, які зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.516.00114 та №01.05.516.00114.

10 листопада 2014 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі 815/4221/14 про зобов`язання відділу Держземагенства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді, державну реєстрацію вказаних державних актів.

Відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року, проведено заміну сторони боржника по виконавчому провадженню № АСВП 45910625 з примусового виконання виконавчого листа № 815/4221/14, виданого 10.11.2014 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділу Держземагенства України у Біляївському районі Одеської області скасувати в Поземельній книзі та в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га серії ЯА № 288246, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером №01.05.516.00114 та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарства, серії ЯА №288247, виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером № 01.05.516.00115 на її правонаступника, а саме: з Відділу Держземагенства України у Біляївському районі Одеської області на правонаступника Головне управління Держгеокадастру в Одеській області по справі №815/4221/14.

У подальшому, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року по справі 815/4221/14 було частково задоволено заяву ОСОБА_1 та судом:

- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області внести до Державного земельного кадастру та до Поземельної книги, що є його документом, відомості про недійсність державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарство, серії ЯА №288246, виданого 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним №01 травня 516.00114 та кадастровим номером :05:001:0046, та державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,075 га для ведення особистого селянського господарство, серії ЯА №288247, виданого 16 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним №01 травня 516.00115 та кадастровим номером :05:001:00467;

- у решті вимог заяви відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року (справа №815/4221/14) (а.с.46-52) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року в частині, якою відмовлено у задоволені заяви про встановлення або зміну способу або порядку виконання рішення скасовано. Прийнято в вказаній частині нове рішення, яким зобов`язано Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі за кадастровими номерами :05:001:0046; :05:001:0047 та місцем розташування: АДРЕСА_1 .. У решті ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами:

- від 20.05.2021 року за № 257404476 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0046, пл. 0,25 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 05.06.2014 року у справі № 1506/5538/2012 державну реєстрацію скасовано 06.06.2018 року;

- від 20.05.2021 року за № 257404832 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0047, пл. 0,0746 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 05.06.2014 року у справі № 1506/5538/2012 державну реєстрацію скасовано 07.06.2018 року;

- від 20.05.2021 року за № 257403541 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0623, пл. 0,25 га, за адресою Августівська сільська рада Біляївського район, Одеська область на підставі рішення Біляївського районного суду від 15.02.2012 року державну реєстрацію скасовано 13.07.2020 року.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру вказанні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0046, :05:001:0047, які розташовані на території АДРЕСА_1 , та земельна ділянка :05:001:0623, розташована на території АДРЕСА_2 , знаходяться в архіві.

Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивач посилався на бездіяльність відповідача у тривалому та свідомому невиконанні постанов П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року по справі №2а-9639/10/1570, від 13.07.2020 року у справі № 815/4221/14 та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570 протиправною. Саме ці вимоги повинен вирішувати суд.

Вирішуючи дану справу суд виходить з наступного.

Суд вбачає, що дані рішення судів від 24.06.2020 року по справі №2а-9639/10/1570, від 13.07.2020 року у справі № 815/4221/14 та ухвала від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570, були прийняті у порядку Розділ IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень в адміністративних справах».

Між тим, про факт скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі позивача було повідомлено листом Головного управління від 11.02.2021 року вих. № Д-7/0-14/6-21, який було долучено самим позивачем до позову (а.с.67), що також визнано позивачем під судового засідання.

Згідно даного листа, на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року та від 13.07.2020 року державним кадастровим реєстратором Відділу здійснено заходи щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :05:001:0046, :05:001:0047 та :05:001:0623, та перенесено відомості про земельні ділянки до архівного шару Державного земельного кадастру.

У відповідності до п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, у разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Отже, суд погоджується з доводами представника відповідача з приводу того, що за вказаних обставин відсутня можливість сформувати Витяг або Інформаційну довідку про земельні ділянки, які набули статусу архівних.

Відомості про земельну ділянку наразі є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених зазначеним Законом, та надаються, зокрема у формі витягів з Державного земельного кадастру.

Витяг з Державного земельного кадастру це документ, що містить інформацію про земельну ділянку та підтверджує внесення даних земельної ділянки до Державного земельного кадастру. Цей документ є важливим для вчинення правочинів із земельною ділянкою (договір купівлі-продaжу, дарувaння, міни, орeнди, спaдкування тощо) і є необхідним при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та під час присвоєння кадастрового номера.

Отримати витяг з Державного земельного кадастру можна у письмовій або електронній формі. Для цього слід звернутися до державного кадастрового реєстратора, адміністратора центру надання адміністративних послуг або уповноваженої посадової особи виконавчого органу місцевого самоврядування та подати такі документи:

1) заяву (у паперовій або електронній формі) за формою згідно з додатком 42 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок);

2) документ, що підтверджує оплату послуг з надання витягу з Державного земельного кадастру або засвідченої копії документа Державного земельного кадастру та витягу з нього (крім випадків, визначених пунктом 165 Порядку);

3) документ, що підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою заявником особою).

Крім того, заявник має можливість замовити витяг з Державного земельного кадастру в електронній формі на вебсторінці Публічної кадастрової карти України за посиланням: https://map.land.gov.ua/. Для цього заявнику необхідно пройти ідентифікацію з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Також суд погоджується з доводами представника відповідача із приводу того, що відсутність у позивача витягу з Державного земельного кадастру або інформаційної довідки про скасування державної реєстрації земельної ділянок, не перешкоджають йому реалізації права на отримання кадастрового номера на належну йому земельну ділянку. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Відповідна правова позиції висловлена Верховним судом у постанов від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

За викладеного суд вбачає, що відповідачем вимоги судів, викладені в рішеннях від 28.11.2019 року та від 13.07.2020 року, були виконанні у повному обсязі та станом на 09.03.2021 року (день подання даного позову) бездіяльності відповідача щодо невиконання відповідних рішень судом не встановлено.

Окрім того суд встановив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року суд не ухвалював жодного рішення щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а лише встановив законність ухвали суду від 31.01.2020 року щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Тому вимога в цій частині є необґрунтованою.

Отже, зважаючи на викладене, суд вбачає, що станом на час подання даного позову 09.03.2021 року відсутнє порушення прав позивача з боку відповідача за обставин, викладених ним у позові. З огляду на що вимоги позивача щодо визнання бездіяльність відповідача у тривалому та свідомому невиконанні постанов П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020 року по справі №2а-9639/10/1570, від 13.07.2020 року у справі № 815/4221/14 та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року у справі №2а-9639/10/1570 протиправною задоволенню не підлягають.

Із приводу вимог щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Право на судовий захист гарантується Конституцією України (статті 8, 56, 129-1), міжнародними договорами України і включає, у тому числі, і право на виконання судового рішення у розумний строк, яке реалізується за допомогою створення державою умов і забезпечення виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України, пункт перший статті 6 Конвенції).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Приписами частин 1-4 статті 12, частин 1,6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження завдання йому майнової та моральної шкоди з боку відповідача, відсутність таких доказів була підтверджена ним у судовому засіданні. Також із боку позивачем не представлено належного обґрунтування з приводу розрахунку такої матеріальної та моральної шкоди, з чого виходив позивач, визначаючи розмір кожної шкоди по 10 000 грн..

За викладеного, суд приходить про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 і цій частині, та суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 3, 15-16, 22-23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 49, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 210, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України; суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління держгеокадастру в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлено 24.09.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.