Номер провадження 22-ц/804/2217/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року

м. Бахмут

справа № 243/10651/20

провадження № 22-ц/804/2217/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Гапонова А.В., Мірути О.А.,

за участю секретаря судового засідання Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/10651/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року (суддя Любчик О.В.), ухваленого в приміщенні Новогродівського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 22 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , який за життя (24.10.1961) отримав земельну ділянку під індивідуальну забудову за адресою АДРЕСА_1 , де було збудовано спірний житловий будинок. Від шлюбу з ОСОБА_5 у позивача народилось двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 , спірний житловий будинок належав на праві власності 4/6 позивачу ОСОБА_1 , та по 1/6 її дітям ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25.01.2005 року позивач та її діти приватизували земельну ділянку під будинком, та стали її співвласниками в рівних долях. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивача ОСОБА_7 , який на момент смерті мешкав разом з позивачем у спірному житловому будинку, що підтверджується актом депутата міської ради. Після смерті ОСОБА_7 , спадкоємцями за законом є позивач, його дружина відповідач ОСОБА_2 , та його дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла дочка позивача ОСОБА_9 , яка також на момент смерті мешкала разом з позивачем у спірному житловому будинку, що підтверджується актом депутата міської ради. Після смерті ОСОБА_9 , спадкоємцями за законом є позивач та дочка ОСОБА_10 , відповідач ОСОБА_11 . Відповідачі не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , оскільки мешкали на момент смерті останніх за іншими адресами та протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_10 позивач звернулась до державного нотаріуса Новогродівської державної нотаріальної контори Коліушко Л.Г. Але, нотаріус безпідставно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та у видачі постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Просила суд визнати її власником 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до технічної документації, яка залишилась після смерті її сина ОСОБА_7 та 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до технічної документації, яка залишилась після смерті ОСОБА_10 , та земельної ділянки під цим будинком загальною площею 0,0761 га, кадастровий номер № :00:001:0249, яка належала на праві спільної сумісної власності (без виділу часток) ОСОБА_1 , померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, не врахувала, що вказана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Проте, позивач у встановленому законом порядку не зверталася до нотаріуса з вимогою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, постанови про відмову у його видачі, наявність якої у справах про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування є обов`язковою вимогою, не отримала. Саме постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину є єдиним доказом неможливості отримання спадщини та є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в порушення норм матеріального права не було прийнято відповідь нотаріуса в якості підтвердження нотаріальної відмови вчинення нотаріальних дій.

Крім того, судом не надано оцінки показанням відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суперечать документально підтвердженим (депутатський акт, підтверджений свідками) обставинам проживання спадкодавця ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1 , прийняттям нею спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України та таким чином позбавляють їх статусу спадкоємців, які прийняли спадок.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_3 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В відзиві зазначає, що під час слухання справи в суді першої інстанції, вона помилилась в своїх поясненнях про місце смерті її батька ОСОБА_7 , оскільки 20.03.2010 року він мешкав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 . Крім того, вона знала, що до смерті свого батька за ОСОБА_1 також доглядала її донька ОСОБА_10 , а вже після його смерті в 2010 році, ОСОБА_10 переїхала проживати до матері ОСОБА_1 , де і померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого ОСОБА_1 прийняла спадок у вигляді 1/6 частини вказаного будинку, який залишився після смерті ОСОБА_10 .

Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який за своїм змістом є ідентичним до відзиву на апеляційну скаргу, отриманого від ОСОБА_3 . Просить апеляційну скаргу позивача задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_12 .

Від ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення ( повістки) а.с.223.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення ( повістки) а.с.225.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення ( повістки) а.с.226.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пошитого відправлення ( повістки) а.с.224.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Подружжю ОСОБА_13 та ОСОБА_5 належало по 1/2 частині у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно з копією свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя від 07.05.1973.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.12.2012, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про право спадкування за законом від 07.05.1973, позивач ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 успадкували в рівних долях після смерті ОСОБА_5 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із копією довідки КП «Селидівське БТІ» № 67 від 05.05.2021, житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності: 2/3 частки - ОСОБА_14 , (1/6) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 07.05.1973 № 1535, зареєстрований у Селидівському БТІ 15.05.1973 за р. № 487; (1/2) згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя видане державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 07.05.1973 № 1533, зареєстрований у Селидівському БТІ 15.05.1973 за р. № 487; 1/6 частка належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 07.05.1973 № 1535, зареєстрований у Селидівському БТІ 15.05.1973 за р. № 487; 1/6 частка належить ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Селидівської держнотконтори, 07.05.1973 № 1535, зареєстрований у Селидівському БТІ 15.05.1973 за р. № 487.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 9007097, право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .

Син позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем смерті є м. Слов`янськ Донецька область, Україна, що підтверджується копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_2 від 05.06.1963 (батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_14 ); свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_14 , серії НОМЕР_3 від 28.01.1978 (відбулась зміна прізвища позивача з ОСОБА_15 на ОСОБА_16 ).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.11.1982, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , є дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.06.1984, копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 22.11.2003, відповідач ОСОБА_17 є дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа Першої слов`янської державної нотаріальної контори № 869/01-16 від 14.04.2021, встановлено, що після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , спадкова справа не заводилась.

Згідно з інформаційною довідкою № 64323214 від 13.04.2021, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки № 64323245 від 13.04.2021, інформація про заповіти/спадкові договори після смерті ОСОБА_7 у Спадковому реєстрі відсутня.

З листа Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб № 22-15/2619 від 12.04.2021, встановлено, що в Реєстрі Слов`янської територіальної громади відсутні відомості стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інформація щодо померлих громадян до 01.04.2016 в розпорядженні відділу відсутня.

Згідно з актом обстеження від 06.03.2021, депутатом Новогродівської міської ради Безручко Н.П., в присутності свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , складено акт про те, що дійсно з ОСОБА_1 , 1937 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживав і вів спільне господарство її син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Акт складений на підставі паспорта ОСОБА_1 , та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 .

Дочка позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті є м. Новогродівка Донецька область, Україна, що підтверджується копіями: свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 14.03.2019; свідоцтва про народження ОСОБА_8 , серії НОМЕР_9 від 31.10.1959; свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 , серії НОМЕР_10 від 10.02.1979 (внаслідок реєстрації шлюбу відбулась зміна прізвища з ОСОБА_15 на ОСОБА_20 ).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 від 22.05.1984, копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_12 від 07.06.2004, свідоцтва про шлюб від 29.07.2011, відповідач ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_20 ) є дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З листа державного нотаріуса Новогродівської державної нотаріальної контори Коліушко Л.Г. від 29.03.2021 № 299/01-16, встановлено, що після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно з інформаційною довідкою № 64127774 від 29.03.2021, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 , у Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки № 64127802 від 29.03.2021, інформація про заповіти/спадкові договори після смерті ОСОБА_10 у Спадковому реєстрі відсутня.

Згідно з листом Відділу з питань надання адміністративних послуг Новогродівської міської ради № 05-19/300 від 25.03.2021, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження від 06.03.2021, депутатом Новогродівської міської ради Безручко Н.П., в присутності свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , складено акт про те, що дійсно з ОСОБА_1 , 1937 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживала і вела спільне господарство її дочка ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Акт складений на підставі паспорта ОСОБА_1 , та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 .

Відповідно до листа Новогродівської державної нотаріальної контори від 19.10.2020 № 687/01-16, державним нотаріусом Коліушко Л.Г., у відповідь на запит представника позивача ОСОБА_21 , було роз`яснено порядок прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та зазначено, що після смерті ОСОБА_10 у спадок вступила її донька ОСОБА_4 , шляхом сумісного проживання з матір`ю, спадкова справа після смерті ОСОБА_10 взагалі не заводилась. ОСОБА_1 у спадок не вступала, оскільки мешкала за іншою адресою, заяву про вступ не подавала. Зі згоди спадкоємця ОСОБА_4 , ОСОБА_1 може бути залучена до спадку, але лише на половину частки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_10 . Спадщину після смерті сина ОСОБА_1 прийняла дружина померлого, шляхом сумісного проживання з померлим. ОСОБА_1 в спадок не вступала. Для вирішення питання вступу до спадку ОСОБА_1 необхідно звернутися до нотаріальної контори м. Слов`янськ і до дружини померлого в порядку ст. 1272 ЦК України. ОСОБА_22 і ОСОБА_16 було роз`яснено порядок оформлення права на спадщину на частку будинку і запропоновано з`явитись до нотконтори, для отримання свідоцтв про право на спадщину на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , у рівних частках кожній, але більше до нотконтори вони не з`явились. Підстав для видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій немає.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, не врахувала, що вказана функція перебуває в компетенції нотаріальних органів, а суд в силу своїх повноважень може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Проте, позивач у встановленому законом порядку не зверталася до нотаріуса з вимогою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, постанови про відмову у його видачі, наявність якої у справах про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування є обов`язковою вимогою, не отримала. Саме постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину є єдиним доказом неможливості отримання спадщини та є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З відповіді державного нотаріуса Коліушко Л.Г. на запит адвоката 368 від 09.10.2020 року випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було роз`яснено порядок оформлення права на спадщину на частку будинку і запропоновано з`явитись до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину на 1/6 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , у рівних частках кожному, але більше до нотаріальної контори вони не з`явились.

Крім того, в вищезазначеній відповіді нотаріуса на запит також зазначено, що інша 1/6 частка житлового будинку належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 сину ОСОБА_1 ОСОБА_7 , який мешкав і помер у м. Слов`янськ. Спадщину після смерті її сина прийняла дружина померлого шляхом сумісного проживання з померлим. ОСОБА_1 в спадок не вступала. І для вирішення питання вступу до спадку ОСОБА_1 необхідно звернутися до нотаріальної контори м. Слов`янськ і до дружини померлого в порядку статті 1272 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позов ОСОБА_1 є передчасним, оскільки питання щодо оформлення права на спадщину належить виключно до компетенції нотаріуса, та в судовому засіданні не встановлено відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим підстави для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку відсутні.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права внаслідок неприйняття вищевказаної відповіді нотаріуса в якості нотаріальної відмови вчинення нотаріальних дій, є безпідставними.

Так, згідно із статтею 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, відповідь нотаріуса на запит адвоката, в розумінні діючого законодавства України, не може вважатися відмовою у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неприйняття заяв відповідачів про визнання позовних вимог, оскільки вони суперечать закону, досудовому, нотаріальному порядку оформлення спадкових справ, який передбачений чинним законодавством.

Вищезазначений висновок суду першої інстанції відповідає вимогам частини 4 статті 206 ЦПК України, за якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи не спростовують висновків суду і не впливають на правильність вирішення справи по суті, фактично зводяться до незгоди з ухваленим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: А.В. Гапонов

О.А. Мірута

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий О.О. Тимченко