ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Чернівці

справа № 726/1308/20

провадження 22-ц /822/867/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СААДЕТ Україна» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 червня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до відповідальності та звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовувано наступним. Відповідно до трудового договору від 01.03.20218 року позивач була прийнята на посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції на ТОВ «СААДЕТ Україна» з окладом 6 000 грн. Вона більше двох років сумлінно працювала, виконувала вказівки і розпорядження відповідача, дотримувалася трудової дисципліни і правил внутрішнього розпорядку, посадової та технічної інструкції.

Однак в червні 2020 року на неї було написано три доповідні записки іншими працівниками ТОВ «СААДЕТ Україна» з невідомих причин.

26.06.2020 року вона отримала травму на підприємстві ТОВ «СААДЕТ Україна» через несправність станка, в результаті чого вона була змушена піти на лікарняний з 27.07.2020 року по 10.08.2020 року.

07.08.2020 року вона подала заяву на матеріальну допомогу та вийшовши на роботу 10.08.2020 року і пропрацювавши повний робочий день, дізналась що 10.08.2020 року вона звільнена, відповідно до наказу від 10.08.2020 року.

13.08.2020 року вона звернулася із скаргою до начальника Управління держпраці у Чернівецькій області, просила провести перевірки фактів порушення трудового законодавства та притягнути винних осіб до відповідальності за порушення трудового законодавства.

15.08.2020 року вона супровідним листом отримала свою трудову книжку, проте наказу про звільнення не було надано. В трудовій книжці зазначено, що 10.08.2020 року звільнено за систематичне невиконання обов`язків покладених трудовим договором передбаченого п.3 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу №107-К від 10.08.2020 року.

Просила визнати незаконними та скасувати накази ТОВ «СААДЕТ Україна» № 104-к від 05 серпня 2020 року та № 105-к від 06 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за неналежне виконання робочих обов`язків у вигляді оголошення догани;

- визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «СААДЕТ Україна» № 107-к від 10 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади оператора лінії у виробництві харчової продукції, за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді оператора лінії у виробництві харчової продукції ТОВ «СААДЕТ Україна»;

- стягнути з ТОВ «СААДЕТ Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

- стягнути з ТОВ «СААДЕТ Україна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано накази ТОВ «СААДЕТ України» № 104-к від 05 серпня 2020 року та № 105-к від 06 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за неналежне виконання робочих обов`язків у вигляді оголошення догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «СААДЕТ України» № 107-к від 10 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади оператора лінії у виробництві харчової продукції, згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді оператора лінії у виробництві харчової продукції ТОВ «СААДЕТ України».

Стягнуто з ТОВ «СААДЕТ України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 серпня 2020 року по 11 квітня 2021 року в розмірі 62 290,36 (шістдесят дві тисячі двісті дев`яності) гривень 36 копійка.

Стягнуто з ТОВ «СААДЕТ України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ТОВ «СААДЕТ України» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 20 500,00 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнуто з ТОВ «СААДЕТ України» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4405,60 гривень.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один календарний місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «СААДЕТ Україна» просить скасувати рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 червня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «СААДЕТ Україна» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, вказавши на порушення процедури розгляду дисциплінарного проступку, зокрема на порушення права надавати свої пояснення, що стало підставою визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «СААДЕТ Україна» № 104-квід 05 серпня 2020 року.

Із змістом службових записок та доповідної записки позивач була ознайомлена 23.06.2020 року та їй було запропоновано надати пояснення, проте позивач відмовилася надавати будь-які пояснення, вказавши, що «їй про це нічого не відомо». Однак, суд першої інстанції це не взяв до уваги.

Відповідач дотримався вимог ст.149 КЗпП України щодо ініціювання надавати письмові пояснення від порушника трудової дисципліни.

Твердження суду першої інстанції, про те, що із наказів №№ 104-к, 105-к та 107-к вбачається, що підставами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності були лише службові записки та доповідні, а при цьому не виносилось рішення спеціалізованої комісії та не відбиралися від позивача пояснення не відповідають дійсності.

Комісія з проведення службових розслідувань склала акти. Позивачці було відомо про проведення службових розслідувань за фактами не виконання чи не належного виконання нею службових обов`язків, що було встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачкою.

Бажання позивачки працювати тільки на певних, визначених особисто нею, процесах виробництва і умисне не виконання, чи неналежне виконання нею покладених на неї трудових обов`язків керівником дільниці, відповідно до Посадової інструкції, не може свідчити про невинуватість позивачки, а натомість є прямим доказом вини у формі умисного не виконання покладених на неї обов`язків згідно посадової інструкції.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо порушення з боку відповідача норм матеріального права, а саме ст.147,148, та 149 КЗпП України. Також судом першої інстанції безпідставно зазначено, що в наказі про звільнення ОСОБА_1 не вказано які саме порушені трудові обов`язки, покладені на неї Робочою інструкцією, в чому конкретно проявилось порушення, не сформульовано в чіткій та конкретній формі одноразове грубе порушення, яке стало підставою для її звільнення.

Судом першої інстанції не враховано усіх доказів, неправильно встановлено обставини справи, які мають суттєве значення для справи, не надано належної оцінки аргументам відповідача та доказам щодо дотримання процедуру звільнення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ТОВ «СААДЕТ Україна». Просить апеляційну скаргу ТОВ «СААДЕТ Україна» залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до трудового договору від 01.03.2018 року та наказу № 21 від 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції ТОВ «СААДЕТ Україна».

Відповідно до робочої інструкції оператора лінії у виробництві харчової продукції цеху по виробництву харчової продукції ТОВ «СААДЕТ Україна» п.2.4. здійснює роботи з приготуванням кондитерської маси, жувальної маси, карамельної маси для жувальної цукерки, виготовлення корпусів для драже, формування цукерок різного асортименту та видів, формування напівфабрикатів, дражирування, упакування, а також розлив, розфасовку, комплектування, зберігання, приймання і упакування різних видів готової харчової продукції та виробів на потоково-механізованих лініях.

Відповідно до наказу виконавчого директора № 104-к від 05 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , позивачу за неналежне виконання робочих обов`язків 23.06.2020 року, яке виявилось у зупинені процесу виробництва (порушені строків пакування жувальної гумки) оголошено догану. Підставою для оголошення догани стали: службова записка технолога ОСОБА_2 , службова записка начальника дільниці ОСОБА_3 , доповідна записка майстра виробничої дільниці ОСОБА_4 .

Наказом виконавчого директора № 105-к від 06 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , позивачу за неналежне виконання робочих обов`язків 26.06.2020 року, яке виявилось у зупинені обладнання пакування оголошено догану. Підставою для оголошення догани стали: службова записка технолога ОСОБА_2 ; службова записка начальника дільниці ОСОБА_3 , доповідна записка майстра виробничої дільниці ОСОБА_5 .

Наказом виконавчого директора № 107-к від 10 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , позивача за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, робочою інструкцією, до якої раніше застосовувались заходи дисциплінарного проступку, звільнено з 10.08.2020 року згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення стала службова записка технолога ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає в повній мірі.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Судом встановлено, що відповідно до трудового договору від 01.03.2018 року та наказу № 21 від 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «СААДЕТ Україна».

Відповідно до робочої інструкції оператора лінії у виробництві харчової продукції цеху по виробництву харчової продукції ТОВ «СААДЕТ Україна» п.2.4. здійснює роботи з приготуванням кондитерської маси, жувальної маси, карамельної маси для жувальної цукерки, виготовлення корпусів для драже, формування цукерок різного асортименту та видів, формування напівфабрикатів, дражирування, упакування, а також розлив, розфасовку, комплектування, зберігання, приймання і упакування різних видів готової харчової продукції та виробів на потоково-механізованих лініях.

Згідно з п.3 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05 та 06 серпня 2020 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у формі догани, а 10 серпня 2020 року звільнено за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення став проступок, який вчинений позивачем 05 серпня 2020 року. Згідно наказу №107-К від 10 серпня 2020 року звільнено ОСОБА_1 , підстава: службова записка технолога ОСОБА_2 від 06.08.2020 року. З даної службової записки вбачається, що ОСОБА_1 створює несприятливий клімат в колективі (постійно свариться, погрожує та сперечається). Роботу, яка ставиться перед нею, виконує повільно та неякісно. Так, 05.08.2020 року, вона була покладена на процес пакування жувальної гумки. При перевезенні готової продукції піддон, який запакувала ОСОБА_1 розсипався і було пошкоджено 5 ящиків, які прийшлося перепакувати. Сума збитків складає 74 грн. 95 коп.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням листа управління держпраці у Чернівецькій області від 18.09.2020 року № 4000/2/04-2/20 суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання незаконними і скасування наказів ТОВ «СААДЕТ України» № 104-к від 05 серпня 2020 року, № 105-к від 06 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та наказу № 107-к від 10 серпня 2020 року про її звільнення.

При цьому суд першої інстанції посилався на те, що відповідач порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення, у позивача не було відібрано пояснення, не з`ясовано в чому саме полягають допущені нею порушення, не зазначено які саме порушені трудові обов`язки, покладені на неї Посадовою інструкцією.

Однак, суд першої інстанції не повно встановив всі обставини справи, не з`ясував та не дослідив законність наказів про притягнення позивача до дисциплінарно відповідальності у вигляді доган, не з`ясував вину позивача та наявність складу правопорушення.

Суд безпідставно посилався на те, що в наказі про звільнення не зазначено в чому конкретно проявилось порушення, не сформульовано в чіткій та конкретній формі одноразове грубе порушення, яке стало підставою для її звільнення. При цьому судом першої інстанції не враховано, що підставою звільнення стало не одноразове грубе порушення, а систематичне невиконання посадових обов"язків.

Враховуючи зазначене, мотивувальну частину рішення слід змінити, зазначивши наступне.

З передбачених п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Так, згідно п. 4.8 Робочої інструкції Оператора лінії у виробництві харчової продукції (код КП 8274) цеху по виробництву харчової продукції Товариства з обмеженою відповідальністю «СААДЕТ Україна» при вчинені дисциплінарного порушення утворюється спеціальна комісія, яку очолює Директор. Комісія розглядає суть та наслідки вчиненого правопорушення та виносить керівнику пропозиції щодо притягнення особи до відповідальності.

Вищезазначеною робочою інструкцією пунктами 4.9-4.10 також передбачено, що особа, щодо якої виноситься рішення про притягнення до адміністративної відповідальності має право на надання своїх пояснень та оправдання причин скоєного перед комісією. Особа, яка не згідна з пропозиціями комісії, може повторно надати пояснення Директору підприємства.

Як вбачається із наказів № 104-к, 105-к та 107-к підставами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності були службові записки та доповідні, при цьому не виносилось рішення спеціальної комісії та не відбирались від позивача пояснення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

При розгляді апеляційної скарги встановлено, що 23.06.2020 року на робоче місце позивача прийшов інший працівник, а її забрала працювати на іншу роботу в цех шоколадної гумки. На слідуючий робочий день 26.06.2020 року так само, через дві години роботи, її забрали на роботу в інший цех по драже, запропонували працювати на несправному обладнанні, де вона отримала травму голови. Прилад не працював, вона бачила його вперше, ніхто не провів інструктаж, вертикально-пакувальна машина була несправна, начальник дільниці цеху принесла одноразовий пластиковий стаканчик щоб вона вручну засипала в ємність на висоті 2 метрів драже по 30 грам, після цього вона натискала кнопку, яка знаходилася під столом. Всі ці операції вона проводила вручну, оскільки машина не працювала. Внаслідок цих дій вона отримала травму голови та змушена була піти на лікарняний. Крім цього позивач пояснила, що на цій операції повинно було працювати 4 людей, а було 3, вона виконувала роботу за двох людей, тому і не встигала.

Відповідно до наказу виконавчого директора № 104-к від 05 серпня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання робочих обов`язків 23.06.2020, яке виявилось у зупинені процесу виробництва (порушені строків пакування жувальної гумки) та оголошено догану. Підставою для оголошення догани стали: службова записка технолога ОСОБА_2 : службова записка начальника дільниці ОСОБА_3 , доповідна записка майстра виробничої дільниці ОСОБА_4 .

Наказом виконавчого директора № 105-к від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання робочих обов`язків 26.06.2020, яке виявилось у зупинені обладнання пакування та оголошено догану. Підставою для оголошення догани стали: службова записка технолога ОСОБА_2 : службова записка начальника дільниці ОСОБА_3 , доповідна записка майстра виробничої дільниці ОСОБА_5 .

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення, відповідно до ст. 147 КЗпП України.

Згідно з ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст.ст. 148, 151 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з цим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Досліджуючи всі обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зокрема не встановлено вини позивача у неналежному виконанні нею трудових обов`язків. Колегією суддів встановлено, що зупинення процесу виробництва, порушення строків пакування жувальної гумки, як зазначено в доповідних, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відбулись не з вини позивача, а внаслідок несправності обладнання та переведення позивача на інше робоче місце, не проведення з нею інструктажу.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

При притягненні працівника до такого виду відповідальності роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи оцінку підставам звільнення позивача за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, в тому числі щодо систематичності невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов`язків необхідно невиконання їх без поважних причин.

Встановлено, що наказом виконавчого директора № 107-к від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, робочою інструкцією до якої раніше застосовувались заходи дисциплінарного проступку звільнено з 10.08.2020, згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України. Підставою для звільнення стала: службова записка технолога ОСОБА_2 . Як вбачається 05.08.2020 року ОСОБА_1 працювала в цеху жувальної гумки, на процесі пакування та складання ящиків на піддони, при перевозці ящики впали та пошкодилися. Сума збитків становила 74грн. 95коп.

Однак, належними та допустимими доказами вини позивача при цьому не доведено, як і не встановлено передбачених законом підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, оскільки колегією суддів встановлена незаконність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом № 104-к від 05 серпня 2020 року та наказом № 105-к від 06 серпня 2020 року, наказ про звільнення позивача № 107-к від 10 серпня 2020 року також підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі, оскільки відсутня систематичність невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку з сторони позивача.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про законність наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення позивача.

Доводи апелянта про помилкове твердження суду першої інстанції, що підставами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності були лише службові записки та доповідні, а при цьому не виносилось рішення спеціалізованої комісії, є безпідставними, оскільки такі акти не подавались відповідачем в суді першої інстанції та не були предметом дослідження. Зазначені акти були подані до апеляційної скарги, однак клопотань про їх приєднання до матеріалів справи та дослідження їх апелянтом не було заявлено, отже, оцінка їх судом не проводиться.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що число робочих днів за час вимушеного прогулу (з 11.08.2020 р. по 11.06.2021 р.) складає - 209 днів, у тому числі: серпень 2020 р. - 14 дн. (святкові дні: 28 червня - День Конституції України); вересень 2020 р. - 22 дн.; жовтень 2020 р. - 21 дн. (святковий день - 14 жовтня - День захисника України); листопад 2020 р. - 21 дн.; грудень 2020 р. - 22 дн. (святкові дні: 25 грудня - Різдво Христове) ; січень 2021 р. - 19 дн. (святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня - Різдво Христове); лютий 2021 р. - 20 дн.; березень 2021 р. - 22 дн. (святкові дні: 8 березня - Міжнародний жіночий день); квітень 2021 р. - 22 дн.; травень 2021 р. - 18 дн. (святкові дні: 3-4 травня - Пасха (Великдень); 10 травня - 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги)); червень 2021 р. - 9 дн.

Отже, розрахунок середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу складає: 298,04 грн. х 209 дн. (кількість робочих днів з 11.08.2020 р. по 11.06.2021 р.) = 62290,36 грн.

За змістом ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що незаконне звільнення завдало позивачу моральну шкоду, розмір якої визначений судом, враховуючи вимоги розумності та справедливості.

Окрім того, позивач у відзиві просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу за апеляційний розгляд справи в сумі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 68грн.10коп. Представник відповідача щодо цього не заперечував.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач, як на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу надала до суду попередній розрахунок про наданні послуги у зв`язку з розглядом справи та звіт про надані послуги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

Відповідачем не заявлялось про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не заперечувалась їх співмірність.

За відсутності заперечень з боку сторони відповідача, щодо розміру витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, апеляційний суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню в повному обсязі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції неповно встановлені всі обставини справи, зроблено висновки, які не повністю відповідають обставинам справи, що відповідно до п.1, п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції та викладення її в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін. Слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн. та судові витрати в розмірі 68грн. 10коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СААДЕТ Україна» задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 11 червня 2021 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СААДЕТ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн. та судові витрати в сумі 68грн. 10коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної постанови - 19 жовтня 2021 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак