Справа № 329/593/19
Провадження № 6/329/10/2021
УХВАЛА

про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

18 березня 2021 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіріченко Н.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника (заявника) Коломоєць І.В.,

стягувача ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка заяву ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - боржник), діючи через свого представника, звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист, виданий 16.09.2020 Чернігівським районним судом Запорізької області по справі № 329/593/19 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 26.11.2019 Чернігівським районним судом Запорізької області ухвалено рішення по справі № 329/593/19, яким визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді систематичних побачень з останнім щосуботи з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щовівторка з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щочетверга з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності інших осіб. 16.09.2020 Чернігівським районним судом Запорізької області видано виконавчим лист по справі № 329/593/19. ОСОБА_1 вважає, що зазначений виконавчий лист є таким, що виданий помилково, за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню, оскільки рішення суду не містить зобов`язання її як боржника вчиняти певні дії або утриматися від їх вчинення, а лише визначає графік побачень батька з дитиною. Крім цього, за рішенням суду місцем побачень визначено місце проживання матері дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Однак квартира за вищезазначеною адресою належить матері боржника ОСОБА_4 , яка забороняє стягувачу ОСОБА_2 відвідувати належну їй квартиру. На підставі вищезазначеного боржник просить задовольнити заяву.

В судове засідання боржник не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав.

В судове засідання представник боржника не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зазначив про наявність обов`язку боржника щодо виконання рішення суду.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України, неявка учасників не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши докази, які містяться в справі доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 26.11.2019 по справі № 329/593/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, задоволено частково, визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді систематичних побачень з останнім щосуботи з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв., щовівторка з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв, щочетверга з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності інших осіб.

Рішення набрало законної сили 26 серпня 2020 року.

На виконання рішення суду 16 вересня 2020 року Чернігівським районним судом Запорізької було видано виконавчий лист.

Відповідно до листа від 30.09.2020, адресованого ОСОБА_2 , ОСОБА_4 проти проведення зустрічей на території квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 19.04.1993, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом у зв`язку з їх очевидною недоцільністю.

З матеріалів справи встановлено, що як на підстави заявленої вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилається на помилковість видачі виконавчого листа у справі, відсутність обов`язків її як боржника за рішенням суду чи виконавчим документом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 64-1 Закону України Про виконавче провадження, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Таким чином обов`язковість виконання вимоги про встановлення побачень з дитиною встановлена ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження», для виконання якої судом було видано виконавчий лист.

Тому, посилання ОСОБА_1 на відсутність обов`язку щодо виконання рішення суду, є необгрунтованим.

Також, матеріали справи не містять даних, що виконавчий лист №329/593/19 видано помилково чи обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Та обставина, що квартира, що розташована адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності матері боржника ОСОБА_4 , не скасовує обов`язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та взагалі не є предметом дослідження під час розгляду справи за заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що Законом України « Про виконавче провадження» врегульовано порядок виконання судових рішень про встановлення побачень з дитиною, суд вважає, що зазначені боржником підстави не є підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 259-261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа, виданого Чернігівським районним судом Запорізької області 16 вересня 2020 року по справі № 329/593/19 таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Повний текст ухвали складений 23 березня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Богослов