ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7138/21 Справа № 206/6519/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївна та ОСОБА_2 про визнання припиненим договору іпотеки

за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2015 року, позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Н.М. про визнання припиненим договору іпотеки. З урахуванням уточнень позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору №КГ-252Д від 28.01.2008 ЗАТ КБ «ПриватБанк» за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ «Граніти Дніпра» кредит у формі поновлюваної кредитної лінії лімітом 540000,00 доларів США з метою поповнення обігових коштів, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ «Граніти Дніпра» розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ «Граніти Дніпра» з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, в обумовлені цим договором строки та відсотки за порушення виконання зобов`язання та кредитне обслуговування. Строк привернення кредиту був встановлений до 28.07.2008, а згідно з додатковою угодою №1 від 28.07.2008 був продовжений до 28.01.2009. В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Граніти Дніпра» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008, предметом якого були земельні ділянки площею 0,1399 га та 0,1000 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з п.125 договору іпотеки ДІ-252 сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 1766237 грн. Відповідно до п.24 договору іпотеки ДІ-252 від 30.01.2008 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу 5 ЗУ «Про іпотеку», зокрема, на підставі рішення суду. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 по цивільній справі №206/4989/14-ц, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» в сумі 1737439,26 доларів США 13881965,94 грн., що складається з: 540000,00 доларів США заборгованість за кредитом, 581129,99 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 24182,05 доларів США заборгованості по комісії, 452127,22 доларів США пені та несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 140400,00 доларів США штрафу перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,1399 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :09:004:0010 та 0:09:004:0011, що належить на праві власності ОСОБА_1 за Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №049960, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №032226 від 17.10.2000, та є предметом іпотеки відповідно до Договору №ДІ-252 від 30.01.2008; надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право здійснити продаж предмету іпотеки за договором №ДІ-252 від 30.01.2008: земельної ділянки площею 0,1399 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від власного імені, з правом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом, у тому числі шляхом укладення нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з правом отримувати витяг з державних реєстрів, а також надано ПАТ КБ «ПриватБанк» всі інші права та повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що буде визначена продавцем перед безпосереднім здійсненням продажу. ПАТ КБ «ПриваБанк» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та уклало 12.11.2016 з ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу земельних ділянок. Площею 0,0399 га та площею 0,1 га, кадастровий номер :09:004:0011 та :09:004:0010, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Вербою В.М. Продаж земельних ділянок за домовленістю сторін вчинений за 378382 грн. 12.11.2016 за ТОВ «Естейт Селлінг» було зареєстровано право власності на земельні ділянки кадастровий номер :09:004:0011 та :09:004:0010. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2007 по справі №206/6721/16-ц, яке залишено без змін Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018, встановлено, що при укладенні договорів купівлі-продажу земельних ділянок предмету іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» порушено встановлений судом порядок визначення та погодження ціни продажу предмету іпотеки, а саме продаж об`єкту був здійснений за ціною 378382 грн., яка є нижчою за ринкову та відповідно до експертної грошової оцінки, строк дії якої закінчився. Враховуючи, що іпотекодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» порушив порядок визначення та погодження ціни продажу предмету іпотеки та здійснив продаж об`єкту за ціною нижчою за ринкову та відповідно до експертної оцінки, строк дії якої закінчився, то він має право на відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього, відповідно до ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Сторони договору іпотеки ДІ-252 встановили за взаємною згодою ціну предмету іпотеки земельної ділянки на рівні звичайної ціни у розмірі 1766237 грн., що зазначено у п.12 Договору іпотеки і який не перевищує розмір забезпечених іпотекою зобов`язань, а відтак різниця від продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього складає 1387855,00 грн. = (1766237 грн. 378382 грн.). Враховуючи, що сума різниці не перевищує розмір забезпечених іпотекою зобов`язань, ця сума має бути зарахована в погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008, як відшкодування, яке передбачене ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, іпотека припинена шляхом реалізації предмета іпотеки, відповідно до договорів від 12.11.2016 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» в розмірі 1766237 грн. перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008. Оскільки він передав в іпотеку земельну ділянку для забезпечення виконання зобов`язання іншої ТОВ «Граніти Дніпра», то він має статус майнового поручителя в розуміння ЗУ «Про іпотеку». Також, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 по справі №206/4989/14 встановлено, що за договором іпотеки №ДІ=252 від 30.01.2008, у відповідності до ст.ст.5, 6, 15, 18 ЗУ «Про іпотеку» була передана лише земельна ділянка, як окремий об`єкт права власності без жодних будинків, будівель, споруд та незавершеного будівництва. Враховуючи, що предметом іпотеки за договором іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008, були лише земельні ділянки та іпотеко держатель реалізував предмет іпотеки, а зобов`язання іпотекодавця, як майнового поручителя, обмежені лише вартістю предмета іпотеки, то договір іпотеки №ДІ-252 віл 30.01.2008 є припиненим у зв`язку із припиненням іпотеки. Просить визнати припиненим договір іпотеки №Ді-252 від 30.01.2008, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №11/08.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіна Н.М. та ОСОБА_2 про визнання припиненим договору іпотеки відмовлено (том 2 а.с.110-115).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення по цивільній справі №206/6519/15-ц (провадження №2/206/36/21) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіна Надія Миколаївна та ОСОБА_2 про визнання припиненим договору іпотеки, залишено без задоволення (том 2 а.с.160-162).

Не погодившись із рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк», звернулося з апеляційною скаргою, в якій, просило змінити мотивувальну частину рішення, - зазначивши, що Договір іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008, укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк, як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, не є припиненим в частині предмету іпотеки - житлового будинку, загальною площею 477, 7 кв.м., житловою площею 175, 4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, А-2, вольєр, Е, вбиральня, З, споруди, 1-13, І, - що є предметом іпотеки на підставі ч. 6 ст. 6 Закону України Про іпотеку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено, що 28 січня 2008 року між Приватбанк та ТОВ «Граніти Дніпра» був укладений кредитний договір №КГ-252Д, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ТОВ «Граніти Дніпра» кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 540000 доларів США та згідно укладеної додаткової угоди №1 від 28 липня 2008 року до кредитного договору №КГ-252Д від 28 січня 2008 року, строк повернення кредиту «28 січня 2009 року» (том 1, а.с.6-10).

30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки ДІ-252, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку земельної ділянки 0,1399 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Граніти Дніпра» (том 1, а.с.11-15).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» в сумі 1737439,26 доларів США 13881965,94 грн., що складається з: 540000,00 доларів США заборгованість за кредитом, 581129,99 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 24182,05 доларів США заборгованості по комісії, 452127,22 доларів США пені та несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 140400,00 доларів США штраф перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,1399 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :09:004:0010 та 0:09:004:0011, що належить на праві власності ОСОБА_1 за Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №049960, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №032226 від 17.10.2000, та є предметом іпотеки відповідно до Договору №ДІ-252 від 30.01.2008. Надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право здійснити продаж предмету іпотеки за договором №ДІ-252 від 30.01.2008: земельної ділянки площею 0,1399 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :09:004:0010 та 0:09:004:0011, - від власного імені, з правом укладання договору купівлі-продажу будь-яким способом, у тому числі шляхом укладення нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з правом отримувати витяг з державних реєстрів, а також надано ПАТ КБ «ПриватБанк» всі інші права та повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки, з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що буде визначена продавцем перед безпосереднім здійсненням продажу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штраф за договором іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008 в розмірі 529871,10 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5396,90 грн. (том 1, а.с.79-83).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М. та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено (том 2, а.с.54-62).

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що іпотека припинена шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» перед ПАТ «Приватбанк» за кредитним договором КГ-252Д від 28.01.2008.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки реалізація предмету іпотеки відповідно до вищевказаних норм Закону є підставою для припинення договору іпотеки та підстави припинення іпотеки чітко визначені спеціальним законом, тому договір іпотеки не потребує додаткового визнання його припиненим в судовому порядку.

Рішення суду оскаржується лише в частині мотивувальної частини рішення, а тому апеляційним судом по суті не переглядається.

Відповідно ч.1 та ч.4 ст.376 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1-3 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 89 регламентує порядок оцінки, якою встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2 статті 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянти просять змінити саме мотивувальну частину рішення суду, як таку, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Вимоги до змісту мотивувальної частини судового рішення встановлені в частині 4 статті 265 ЦПК України, з якої вбачається, що у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1)фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року у мотивувальній частині судового рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів, дослідивши рішення суду першої інстанції, зокрема мотиви, з яких суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а також доводи апеляційної скарги вважає, що останні не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Вимоги АТ КБ ПриватБанк щодо зазначення, що Договір іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008, укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк, як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, не є припиненим в частині предмету іпотеки- житлового будинку, загальною площею 477, 7 кв.м., житловою площею 175, 4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, А-2, вольєр, Е, вбиральня, З, споруди, 1-13, І, - що є предметом іпотеки на підставі ч. 6 ст. 6 Закону України Про іпотеку, колегія суддів не має можливості задовольнити, оскільки вказаний житловий будинок, не є предметом договору іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення в частині, що оскаржується має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року в частині, що оскаржується - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: