Єдиний унікальний номер 243/6134/20
Номер провадження 22-ц/804/602/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Дюміної Н.О. в місті Слов`янську Донецької області, повне судове рішення складено 04 грудня 2020 року, в справі номер 243/6134/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2020 року о 16-00 годині з метою придбання тирси (деревинної підстилки для гризунів) для свого хом`яка він відвідав магазин «Pride», за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці.

Позивач уточнив, що йому потрібна підстилка з деревини листяних порід, оскільки на хвойні породи дерева у хом`яка алергія. Він купив тирсу (деревинну підстилку для гризунів) під назвою «Woody» за 25,00 грн. Розрахунковий документ відповідачка йому не надала.

Відкривши вдома упаковку, позивач відчув різкий запах хвої. Він закрив упаковку, не пошкодивши її, та 10 січня 2020 року відніс товар у магазин, щоб повернути його. Але йому було відмовлено.

13 січня 2020 року позивач написав заяву у відділ торгівлі та захисту прав споживачів, однак її розглянуто не було.

З цього приводу він також звернувся до прокуратури. Після чого його скаргу направлено міському голові м. Слов`янська. У відповіді на його скаргу вказано, що ОСОБА_2 готова повернути кошти покупцеві за придбаний ним товар. 24 лютого 2020 року він відніс товар у магазин, щоб повернути його, однак йому знову було відмовлено.

Позивач вважає, що діями відповідачки йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з придбанням товару неналежної якості. Йому необхідно витрачати свій час на неодноразові поїздки в різні інстанції для захисту своїх прав від протиправної поведінки відповідачки, демонстрації неповаги до його громадянських та споживчих прав, а також до вимог чинного законодавства, що принижує честь і гідність його як особи, що не може скористатися своїми законними правами.

Просив визнати недійсним договір купівлі продажу деревинної підстилки для гризунів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », укладений 09 січня 2020 року між ним та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , стягнути з відповідачки на його користь 25,00 грн сплачених за товар та 1500,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнято з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію продавцем ФОП ОСОБА_2 було обмежено.

Судом застосовано статтю 229 ЦК України необґрунтовано.

Товар, який продала відповідачка, не відповідає умовам договору, а також інформації про продукцію наданою нею, а саме, що тирса виготовлена з деревини листяних порід.

15 лютого 2021 року на адресу апеляційного суду від ФОП ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який названий заперечення.

Відповідно до частини 4 статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

До відзиву (заперечень) не додано доказів надсилання (надання) його копій іншим учасникам справи, тому апеляційний суд не приймає до уваги такий відзив (заперечення).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора магазину «Pride» із заявою про заміну товару належної якості на такий же або аналогічний товар, або повернення грошей (а.с. 9).

13 січня 2020 року позивач звернувся до заступника міського голови Шаульської В.В. з вимогою провести перевірку факту порушення прав споживачів та прийняти відповідні заходи (а.с. 5, 6).

Листом Слов`янської міської ради №1-Г-92-2 від 22.01.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що для вирішення цього питання необхідно звернутись письмово до продавця товару та пред`явити відповідні вимоги в терміни, передбачені чинним законодавством (а.с. 7).

03 лютого 2020 ОСОБА_1 звернувся до Слов`янської місцевої прокуратури зі скаргою на бездіяльність заступника мера м. Слов`янська Шаульської В.В. та начальника відділу торгівлі та захисту прав споживачів Яковенко О.Г. (а.с. 8).

З листа Слов`янської місцевої прокуратури №40-1225вих20 від 07.02.2020 року вбачається, що органи прокуратури не мають повноважень щодо проведення перевірок та не здійснюють представництво в судах інтересів громадян з вказаних питань (а.с. 11).

Відповідно до листа Слов`янської міської ради №1-Г-92-2 від 17.02.2020 року з метою розгляду звернення ОСОБА_1 отримано пояснення від власниці магазину ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_2 пояснила, що при покупці підстилки (тирси) ОСОБА_1 запропоновано декілька її видів, він самостійно вибрав необхідний товар, але через декілька днів повернув куплену тирсу і заявив, що вона не підходить для його хом`яка, оскільки вироблена з хвої. При цьому він повернув її із порушенням герметичності упаковки. Також пояснила, що до теперішнього часу до магазину не надходило звернення покупця. Крім того, вона готова повернути кошти покупцеві за придбаний ним товар (а.с. 14).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а також нормами Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Нормами статей 4, 5 Закону України «Про захист прав споживачів» визначаються права та обов`язки споживачів. У свою чергу, Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Зі змісту Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що законом гарантуються права споживача як у разі придбання ним продукції неналежної якості, так і у випадку придбання ним товару належної якості.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Судом встановлено, що 09 січня 2020 року о 16-00 годині з метою придбання тирси (деревинної підстилки для гризунів) для свого хом`яка позивач відвідав магазин «Pride», за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці.

Вважаючи, що йому продано товар, що йому не підходить, 13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про заміну товару належної якості на такий же або аналогічний товар, або повернення грошей, що регулюється ч. 2 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмовляючи у заміні товару, відповідач посилався на те, що товарний вигляд товару не збережено.

Стаття 9 Закону України «Про захист прав споживачів» містить декілька способів реалізації прав споживача при придбанні ним товару належної якості.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Права споживача та правові наслідки у разі придбання товару неналежної якості регулюються ст. 8 вищезазначеного Закону, а також ст. 707-708 ЦК України, зі змісту яких вбачається, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви.

Виходячи з наведеного та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцій правильно дійшов висновку про те, що підстави для застосування статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, відсутні також підстави для розірвання договору купівлі-продажу через недоліки придбаного товару, оскільки не встановлено істотного недоліку проданого товару, або визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав передбачених ст. 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 367 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_2 моральної шкоди на підставі положень Закону України «Про захист прав споживача», апеляційний суд відхиляє, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що придбаний позивачем товар не є небезпечним для здоров`я та життя людей та не встановлено судом недоліків (дефекту) товару.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Оскільки вимоги позивача залишені без задоволення, то підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 березня 2021 року.

Суддя: