Справа № 161/8864/21
Провадження № 2/161/2727/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання - Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 , за час якого у них народилась спільна дитина - синОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що після досягнення їх спільною з відповідачем дитиною 2-ох років ОСОБА_2 залишив їх та уже протягом 5-ти років не з`являється та не цікавиться життям та розвитком сина, у тому числі навіть за допомогою засобів зв`язку.Також, відповідач не сплачує аліменти та не утримує матеріально сина у будь-який спосіб, не купує одяг, продукти харчування, не проводить дозвілля з сином, не вітає його зі святами та з днями народження, не дарує подарунки, не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання. Відтак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не проявляє щодо нього батьківської уваги та турботи. У свою чергу, позивачка самостійно виконує всі батьківські обов`язки, займається вихованням сина, піклується про його здоров`я, навчання, фізичний та духовний розвиток, відпочинок, утримує його матеріально. Наразі, їх спільний з відповідачем син ОСОБА_3 проживає разом з нею. Вказує, що відповідач свідомо та систематично нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо їх спільної дитини, що є наслідком його винної поведінки та підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути судові витрати по справі.

До початку судового засідання від позивачки надійшла до суду заява, з проханням розгляд справи здійснювати без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Від представника третьої особи до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов просить задовольнити.

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 , за час якого у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Судом також встановлено, що малолітній син проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Із Акта обстеження умов проживання від 24.02.2021 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає разом із своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, санітарний стан відповідає нормам, є необхідні меблі та побутова техніка. Мати з сином займають окрему кімнату, де є двоспальне ліжко, дитячий куточок (ліжко, місце для ігор), два комода, шафа для одягу. Дитина забезпечена усім необхідним відповідно до віку. Стосунки у сім`ї дружні, доброзичливі (а.с. 7).

Як вбачається із довідки комунального закладу «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25» Луцької міської ради Волинської області № 01-17/23 від 29.01.2021 року, ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, не бере участі у батьківських зборах. За період навчання ОСОБА_3 у 1-му класі успіхами сина цікавилась лише мати (а.с.8).

Вищезазначене дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період навчання свого сина у шкільному навчальному закладі не дбав про його фізичний і духовний розвиток, не цікавився навчанням та підготовкою до самостійного життя.

Із письмових пояснень ОСОБА_6 від 02.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 приблизно 5 років не бере жодної участі у житті її племінника, ОСОБА_3 , не цікавиться його щоденним життям, не виходить на зв`язок, не з`являється на дні народження та інші свята (а.с. 11).

У своїх письмових поясненнях від 02.02.2021 року ОСОБА_7 підтверджує, що ОСОБА_1 самостійно виховує дитину уже багато років (а.с.12).

Разом з тим, ОСОБА_8 у своїх письмових поясненнях від 02.02.2021 року стверджує, що проживаючи разом із ОСОБА_1 та її сином у період з 2017 по 2020 рік, ОСОБА_2 жодного разу не проявляв ініціативи, увагу сину ОСОБА_3 (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 240-3 від 17.03.2021 року було затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30-31).

Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в жодній мірі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і його подальшого життя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі ст.ст. 164-166 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 28 вересня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук