БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1571/2021
Провадження № 2/497/630/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на користь відповідача на підставі судового наказу по справі № 497/1328/2021, провадження № 2-н/497/115/2021 виданого Болградським районним судом Одеської області від 06.08.2021 року на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 500.00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона за станом здоров`я не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, доходів не отримує, постійного жила не має, оскільки відповідач не дає можливості проживати в будинку, не може навіть забезпечувати себе ліками, оскільки перебуває на Д-обліку у сімейного лікаря та має постійно приймати ліки, відтак, не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

При цьому зазначає, що відповідач має власне житло, займається фермерським господарством, має достатній дохід для забезпечення дитини.

Ухвалою від 13.09.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 01.10.2021 року об 11:00 годині.

Відповідачем 20.09.2021 року надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що не визнає позовні вимоги, оскільки вони не обґрунтовані нормами законодавства та недоведені доказами, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на його утриманні тривалий час, позивач ОСОБА_1 з ними не проживає з 19.07.2018 року, про дитину не піклується, матеріально не допомагає, ніколи до цього не хворіла та ліків не купувала, лише після видачі судового наказу 27.08.2021 року звернулася до лікаря. Вказує, що він зі старшим сином, навпаки, допомагають позивачці, забезпечують її харчами, дровами, робили ремонт в будинку, де вона проживає. Відповідач також зазначає, що не веде підприємницької діяльності, лише обробляє свій земельний пай, живності в нього немає (а.с.31-33).

В судовому засіданні 01.10.2021 року:

- позивач підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що саме відповідач довів її до такого хворобливого стану, та тепер вона змушена для стабілізації свого стану здоров`я постійно приймати пігулки, двічі на рік проходити лікування, ставити крапельниці, що вимагає значних фінансових затрат. За станом здоров`я їй протипоказані будь-які фізичні навантаження.

Звертала увагу, що колишній чоловік, відповідач по справі вигнав її з будинку, та вона змушена проживати у сторонніх людей. Постійної роботи не має, але ходить на підробітки, влітку інколи працювала в полі, зараз підробляє в людей. Але зароблених коштів не вистачає навіть на її особисті потреби: сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, на придбання ліків. В кінці серпня 2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні, та понесла затрати на ліки 1500.00 гривень.

Підтвердила, що інвалідом не являється, працювати може, але без фізичного навантаження. В своєму житті працювала офіційно лише три роки протягом 1997-2000 роки, інший час була домогосподаркою.

На запитання відповідача підтвердила, що має земельні ділянки, які передала в оренду, та отримує щорічний дохід. Так, в цьому році їй було виплачено орендарем 7 000.00 гривень.

Однак, вважає, що оскільки у відповідача землі більше, він самостійно її обробляє, має підсобне господарство, має житловий будинок, то саме він має нести значну частину витрат на сина, а вона, позивач не спроможна сплачувати аліменти в розмірі 1200.00 гривень, які їй нараховані.

- відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, та категорично заперечував доводи позивача. Пояснив, що він ніколи не мав фермерського господарства, та це є виключно вигадкою позивачки. Після розлучення, позивачка сама покинула його будинок, при цьому він зі старшим сином допомагали позивачці облаштуватися в іншому житлі. Він, відповідач оплатив позивачці придбані нею будівельні матеріали для ремонту будинку, купував їй дрова для забезпечення тепла в будинку, купував продукти харчування, тощо.

Дійсно він, відповідач обробляє землю 25 га, з чого отримує дохід. Інших заробітків не має.

В цьому році, їх син ОСОБА_4 закінчив школу, та вступив до Університету архітектури, будівництва і геодезії Республіки Болгарія. Він відповідач самостійно ніс витрати на оформлення всіх документів, здійснення їх перекладів, особисто відвіз сина до Болгарії, сплатив кошти за проживання в гуртожитку з розрахунку 1000.00 гривень за місяць, придбав сину для можливості приготування їжі: мультиварку, мікрохвильову пічку, надав достатньо коштів на придбання продуктів харчування. Повністю сина одягнув. Тоді як позивач відмовилася навіть надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд сина на навчання. Тому, після спливу трьох місяців сину ОСОБА_4 з цих підстав потрібно буде повернутися в Україну, для належного дооформлення документів, а це також затрати, в цей період він не зможе навчатися. Він відповідач, як батько забезпечує сина повністю, але позивачка як мати також має виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дитини.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження від 10.03.2004 року НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батька є: мати - ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно наказу, виданого Болградським районним судом Одеської області 06.08.2021 року по справі №497/1328/2021, провадження 2-н/497/115/2021 з позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

- не є суб`єктом підприємницької діяльності згідно Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.08.2021 року (а.с.17);

- не перебуває на обліку в будь-якому центрі зайнятості України, що вбачається з довідки №667 від 25.08.2021 року (а.с.18);

- інформація щодо працевлаштування та отримання будь-яких доходів в матеріалах справи відсутня;

- перебуває на Д-обліку у сімейного лікаря з діагнозом: АГ ІІ, 2 ст, ризик 2-3, ГШЛ, ДЕ ІІ ст. ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. СН І., що вбачається з довідки КНП «Болградський РЦ ПМСД» №420 від 27.08.2021 року. Регулярно приймає гіпертензивні препарати: біпрестаріум 10/5 mg, магнікор 75 mg. Магніткор отримує за програмою «Доступні ліки» (а.с.19);

- згідно чеку з Аптеки №57 від 23.08.2018 року придбано: Трифакс 10 мг №30 табл. на суму 161.90 гривень, Бі-Престаріум 10 мг/5 на суму 201.90 гривень. Всього 363.80 гривень;

- відповідно до довідки КНП «Болградський РЦ ПМСД» №47 від 01.09.2021 року ОСОБА_1 з 2009 року перебуває на «Д» обліку з діагнозом ГХ ІІ, 2-3 ст., гіпертрофія лівого шлуночка …Рекомендовано лікування в денному стаціонарі двічі на рік (а.с.45).

- не є людиною з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.42), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43).

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.35) зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на утриманні батька ОСОБА_2 , що вбачається з довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області №394 від 07.09.2021 року (а.с.37), довідки про реєстрацію місця проживання №133 від 12.11.2018 року (а.с.35).

Навчається в Університеті архітектури, будівництва і геодезії Республіки Болгарія (а.с.36).

Рішенням Болградського районного суду від 30.06.2021 року по справі № 497/6/2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення та зобов`язано відповідачів усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , та вселити її в даний будинок (а.с.11-16).

Втім, наразі дане судове рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Матеріали справи не містять доказів матеріального забезпечення відповідача та сина, наявності у них фермерського господарства, здійснення підприємницької діяльності, доказів щодо стану здоров`я також не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Дійсно, стаття 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Але суд зазначає, що встановлення у ч.2 ст. 182 СК України гарантованого мінімального розміру аліментів на дитину обмежує дискрецію суду щодо можливості зменшення розміру аліментів нижче гарантованого розміру.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» гарантований мінімальний розмір аліментів на дітей віком від 6 до 18 років складає з 01.07.2021 року 1255.00 гривень (2510.00 гривень х 50%), з 01.12.2021 року 1309.00 гривень (2618.00 гривень х 50%). Тоді як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 2150.00 гривень.

Позивачем не надано доказів суттєвого погіршення її здоров`я, зміни матеріального або сімейного стану, неможливості працювати, неможливості пошуку роботи, в тому числі й шляхом реєстрації в центрі зайнятості.

Посилання на існуючий спір між Позивачем та Відповідачем щодо користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим.

Виходячи з вищевикладеного, відсутні підстави для зменшення розміру аліментів до розміру 500 гривень щомісячно, оскільки дана сума менше гарантованого розміру аліментів та Позивачем не доведено наявність визначених законодавством підстав для його зменшення.

Крім того, аліменти стягнуті з 27.07.2021 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто всього на 7 (сім) місяців.

Також, суд звертає увагу, що наразі неповнолітній син сторін ОСОБА_4 є студентом Університету в Республіці Болгарія, потребує утримання батьками, адже несе затрати на своє харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, канцелярські приналежності, на оплату за проживання в іншій країні, на проїзд до місця навчання та в зворотному напрямку, тощо.

А тому навіть стягнутий розмір аліментів не забезпечить належне і необхідне проживання, навчання та існування неповнолітньої дитини в країні Болгарія.Отже, розмір аліментів, про який просить позивачка, НЕ є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, прийшов до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у мінімально визначеному розмірі, так як позивач не являється особою з інвалідністю, доказів не можливості працевлаштуватися за станом здоров`я не надано, довідку надану КНП «Болградський РЦПМСД» про наявний у позивачки діагноз хвороби суд розцінює критично, так як в ній не зазначено, що вказаний діагноз позбавляє позивачку можливості працювати.

А відтак, відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, понесені позивачем судові витрати в сумі 908,00 гривень покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст.ст.2,4,10,12,13,

76-83, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.10.2021 року

Суддя С.В.Кодінцева