провадження № 2/361/2343/21
УХВАЛА

15 березня 2021 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Приватна експертна служба про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із зазначеним позовом.

24 квітня 2019 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва вказана вище позовна заява передана за підсудністю на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області.

05 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області зазначена позовна заява із доданими до неї матеріалами отримана поштою.

08 липня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області вказана позовна заява ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України повернута позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року зазначену ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року залишено без змін.

03 лютого 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на вказані вище судові рішення судів першої та апеляційної інстанції постановою Верховного Суду ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що ОСОБА_1 у даній справі оскаржує дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. щодо виконання судового рішення у цивільній справі та документ, виданий приватним нотаріусом. З огляду на те, що ОСОБА_1 подала позов на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання виконавчого документа, зокрема, виданого іншою посадовою особою, аніж судом, Верховний Суд дійшов висновку, що дана справа підвідомча адміністративному суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, суду першої інстанції необхідно було відмовити у відкритті провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи цю справу, указаного не врахували, та дійшли помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Оскільки суд першої інстанції неправильно визначився із характером спірних правовідносин, порушив норми процесуального права та постановив ухвалу про повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а суд апеляційної інстанції при апеляційному перегляді цієї ухвали не виправив допущені судом першої інстанції порушення, тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Під час продовження розгляду справи суду першої інстанції належить врахувати викладене вище, вирішити питання щодо відкриття або відмови у відкритті провадження у справі.

05 березня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Приватна експертна служба (далі ТОВ Приватна експертна служба) про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії повернулася з Верховного Суду до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. щодо проведення оцінки нерухомого майна у межах зведеного виконавчого провадження № 49176475 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 20 вересня 2013 року № 6723 (виконавче провадження № 40015767), та з виконання виконавчого листа від 08 жовтня 2010 року № 2-2767/09, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області (виконавче провадження № 25886852) на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року у справі № 2-2767/09, та не погоджується зі звітом від 03 вересня 2018 року про оцінку нерухомого майна, виготовленого ТОВ Приватна експертна служба.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що у даній справі ОСОБА_1 оскаржує дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. щодо виконання судового рішення у цивільній справі та документ, виданий приватним нотаріусом.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (п. п. 1, 3).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення з позовом до суду врегульований у ст. 74 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України.

У ст. 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 2, 3 п. 6 постанови № 6 від 07 грудня 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснив, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 5 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження). У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у чинній редакції), а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у чинній редакції).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень та рішень інших органів, зокрема, виконавчого напису нотаріуса.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що ОСОБА_1 подала позов на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання виконавчого документа, зокрема, виданого іншою посадовою особою, а не судом, тому захист прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 у даному випадку підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та дана справа не може бути розглянута Броварським міськрайонним судом Київської області, а підсудна окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Приватна експертна служба про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 186, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Приватна експертна служба про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.