Ухвала

Іменем України

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2022/2-182/11

провадження № 61-1550ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року в частині вимог щодо видачі дубліката виконавчого документа у справі за заявою Акціонерного товариства «Кристалбанк», зацікавлені особи: ОСОБА_1 , Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - АТ «Кристалбанк») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від

19 січня 2021 року, заяву АТ «Кристалбанк» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30 липня 2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення

з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 264 144, 22 грн.

Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа

№ 2022/2-182/11 від 30 липня 2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 264 144, 22 грн.

У лютому 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Суди встановили, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») заборгованість за кредитним договором № 191/07 від 26 грудня 2007 року

в розмірі 264 144, 22 грн.

На виконання вказаного судового рішення 30 листопада 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області видано виконавчий лист

№ 2022/2-182/11.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 10 вересня

2019 року замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на його правонаступника АТ «Кристалбанк» у виконавчих провадженнях з виконання виконавчого листа № 2022/2-182/11, виданого 30 липня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області відносно боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

У Московському відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № АСВП 51304795, відкрите на підставі виконавчого листа № 2022/2-182/11, виданому 30 липня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення

з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» суми боргу

в розмірі 264 144, 22 грн.

25 травня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

З повідомлення Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

№ 14.6-35/131991 від 29 жовтня 2020 року встановлено, що оригінал виконавчого листа № 2022/2-182/11 разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу були направлені на адресу стягувача. Зазначено, що надати підтвердження відправлення на адресу стягувача виконавчого листа, не виявляється можливим, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення вищезазначеного виконавчого листа.

Із відповіді ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» № 08/8072 від 28 грудня

2019 року встановлено, що всі документи, наявні в банку з претензійно-позовної роботи щодо стягнення заборгованості через органи виконавчої служби за боржниками ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано

АТ «Кристалбанк» при укладенні договору про відступлення права вимоги. Із реєстрів вхідної кореспонденції ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від

25 травня 2017 року та оригінал виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30 липня 2012 року, виданий Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 264 144,2 грн, на адресу банку не надходили.

Із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання банк звернувся поштою

16 січня 2020 року.

Отже, суди встановили відсутність доказів щодо направлення (отримання) виконавчих листів стягувачу після їх повернення, факт їх втрати та відсутність

у цьому вини стягувача, тому дійшли висновку про наявність підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі

№ 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, «якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE

v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від

19 січня 2021 року в частині вимог щодо видачі дубліката виконавчого документа

у справі за заявою Акціонерного товариства «Кристалбанк», зацікавлені особи: ОСОБА_1 , Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов