Справа № 331/2393/20
Провадження № 2/331/192/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона проживала з відповідачем у цивільному шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , шлюб був зареєстрований 14.07.2016 року.

На даний момент дитина проживає з позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується довідками з місця реєстрації № 04-28/1-2671 від 10.06.2020 року, № 04-28/1-2670 від 10.06.2020 року.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Це, зокрема, виявилося у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання спільної дитини ОСОБА_3 , яка також є інвалідом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У добровільному порядку відповідач не бере участі в додаткових витратах на дитину, а саме на лікування, проведення занять з психологом та логопедом, витрати на проведення аналізів. Загалом вартість додаткових витрат на лікування за 2019-2020 роки склала 3211,69 гривень.

Зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, позивачка вважає за можливе стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дитину.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 16055 гривень 84 копійки.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, від представника позивача надійшла заява про слухання справи без участі позивачки та представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, пояснив суду, що відповідач надає дружині та малолітній доньки необхідну матеріальну допомогу, сплачує аліменти. Надав суду виписки з банківських рахунків, які підтверджують відповідні грошові перекази.

Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Позов обґрунтовується письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: довідками про склад сім`ї ОСОБА_1 від 10.06.2020 р.; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 НОМЕР_1 ; Медичним висновком № 95 від 21.03.2019 р. про наявність у дитини захворювання органічний емоційно-лабільний розлад F06.6, Довідкою № 79 від 12.03.2020 р. про потребу дитини у домашньому догляді; Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 313 від 04.02.2019 р.; Висновками Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру центру рідкісних (органних) захворювань від 10.06.2019 р. та від 21.11.2019 р.; Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 23.04.2019 р.; копіями Консультативного висновку від 05.12.2018 р., довідок про сплачені суми, роздруківок по банківському рахунку АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову та прийманні участі в додаткових витратах на утримання дитини надані відповідні квитанції щодо здійснення грошових переказів ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років на суму: 12.01.2019 р. 450 доларів США, 12.02.2019 р. 450 доларів США, 11.03.2019 р. 450 доларів США, 10.04.2019 р. 450 доларів США, 26.04.2019 р. 75 доларів США, 13.05.2019 р. 450 доларів США, 12.06.2019 р. 370 доларів США, 12.06.2019 р. 450 доларів США, 02.07.2019 р. 480 доларів США, 11.07.2019 р. 580 доларів США, 13.07.2019 р. 370 доларів США, 27.08.2019 р. 75 доларів США, 04.09.2019 р. 136 доларів США, 10.09.2019 р. 450 доларів США, 10.10.2019 р. 530 доларів США, 25.10.2019 р. 151 долар США, 12.11.2019 р. 450 доларів США, 12.11.2019 р. 60 доларів США, 25.11.2019 р. 151 долар США, 10.12.2019 р. 125 доларів США, 17.12.2019 р. 125 доларів США, всього в 2019 році перераховано 5827 доларів США, що за курсом НБУ становить 157329 гривень; 13.01.2020 р. 240 доларів США, 27.01.2020 р. 20 доларів США, 12.02.2020 р. 200 доларів США, 13.03.2020 р. 70 доларів США. Також відповідачем, окремо від цих грошових переказів, надані квитанції щодо сплати аліментів на утримання дитини на суму 8085 гривень та на загальну суму 500 доларів США.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не доведені позовні вимоги, оскільки, згідно наданих доказів, сума коштів, перерахованих відповідачем на ім`я ОСОБА_1 в 2019-2020 р.р. суттєво перевищує розмір позовних вимог.

З наведеного слід, що відповідач ОСОБА_2 приймає в добровільному порядку участь у додаткових витратах на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 в достатньому обсязі, в зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180, 185 СК України, ст.ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до пп.15.5 п.15 ч.1 1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко