КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Асатрян О.В. ,

представників відповідача Дмитрієвої О.М., Дюби Г.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - адвоката Асатрян Олени Вікторівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, треті особи: Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, Первинна профспілкова організація «Трудова солідарність» про визнання незаконним і скасування дисциплінарного стягнення, виплату заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (т.2, а.с.170-173).

В апеляційній скарзі позивач та його представник просять ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказують, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема суд не дав належної оцінки обставинам, що зумовили неявку в судові засідання представника позивача (форс мажорні обставини непереборної сили, карантині обмеження тощо). Також, є необґрунтованими висновки суду про належне повідомлення позивача та або його представника про дату і час розгляду справи за допомогою смс повідомлення, оскільки матеріли справи не містять відповідної заяви позивача про згоду на отримання смс повідомлень. Про судове засідання 03.03.2021 року позивача також не було повідомлено завчасно та належним чином, а тому у суду були відсутні підстави для висновку про його повторну неявку в судове засідання (т.2, а.с.186-202).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03.09.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду (т.2, а.с.210-212).

23.09.2021 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог процесуального закону.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на ухвалу про залишення позову без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився в судове засідання.

Ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні (т.1, а.с.33).

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних процесуальних причин (клопотання сторін щодо надання часу на ознайомлення з матеріалами справи, виклик свідків, закінчення робочого часу, карантинні обмеження тощо).

Оскаржуваною ухвалою від 03.03.2021 року позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача (представника позивача).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватися у системно-логічному зв`язку з положенням частини 5 статті 223 ЦПК України, згідно з яким, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, правове значення має встановлення наявності у сукупності наступних обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у судове засідання 25.11.2020 року позивач та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки представнику позивача (т.2, а.с.150).

У відповідності до частини 5 статті 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

При цьому, твердження представника позивача про направлення судової повістки не за тією адресою, не узгоджуються з матеріалами справи, зокрема у поданих представником до суду клопотаннях та інших документах останнім вказувалася адреса: 03127, Київ, а/с 91, на яку і була направлена судом судова повістка.

Позивач та його представник подали клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з захворюванням та знаходження на самоізоляції (т.2, а.с.153,154).

Судове засідання відкладено на 03.03.2021 року (т.2, а.с.155,156), про що було належним чином повідомлено позивача та його представника, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (т.2, а.с.162,163).

У дане судове засідання ні позивач, ні його представник повторно не з`явились. Від представника позивача знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю самоізоляції (т.2, а.с.166).

Доводи позивача про невчасне повідомлення про розгляд справи є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту поштового повідомлення, направлена судом судова повістка про судове засідання 03.03.2021 року була вручена 26.02.2021 року, тобто за 5 днів до судового засідання, а відтак у позивача було достатньо часу для явки до суду, що відповідає положенню частини 5 статті 128 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, які є частиною законодавства України, неодноразово наголошував на тому, що кожна сторона повинна добросовісно користуватися процесуальними правами, цікавитися розглядом своєї справи та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд першої інстанції виконав вимоги процесуального закону і неодноразово повідомляв позивача та його представника про дату, час та місце розгляду справи, в той час як позивач, який ініціював судовий процес у липні 2017 року, протягом усього часу перебування справи у провадженні суду, не добросовісно користувався процесуальними правами, не був зацікавлений у розгляді своєї справи, про що свідчать численні клопотання про відкладення, та не виконував належним чином своїх процесуальних обов`язків.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач та/або представник, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, повторно (двічі підряд) не з`явилися в судове засідання і заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Слід також зауважити, що положеннями частини 5 статті 223 та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

З огляду на викладене та враховуючи розумні строки розгляду справи (справа в провадженні суду з липня 2017 року), а також недопущення порушень прав інших учасників справи (відповідача та третіх осіб), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність висновків з яких виходив суд постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах вище аналізованих норм процесуального закону та матеріалах справи, якими підтверджується належне повідомлення позивача та його представника про судові засідання, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - адвоката Асатрян Олени Вікторівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, треті особи: Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, Первинна профспілкова організація «Трудова солідарність» про визнання незаконним і скасування дисциплінарного стягнення, виплату заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська