Провадження № 2-з/638/459/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання договору припиненим, -

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», за участю третьої особи ОСОБА_2 , про визнання договору припиненим, в якій позивач просить суд:

- вважати припиненим договір іпотеки, укладений між АТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_3 28 липня 2006 року № 2866 в забезпечення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0, укладеного між АТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_3 .

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ЦПК України, суд своєю ухвалою від 19 липня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачеві строк для усунення його недоліків.

01 жовтня 2021 року судді Цвірі Д.М. передані матеріали усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

04 жовтня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу АТ «Укрсиббанк», та будь-яким особам чи органам здійснювати дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, а саме заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що на даний час відкрите виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є позивач, на користь АТ «Укрсиббанк» в межах суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 липня 2006 року, який був укладений з ОСОБА_2 в забезпечення виконання спірного договору іпотеки № 2866, який позивач просить визнати припиненим, позивач є власником вищевказаної квартири з 30.12.2012 та вважає, що виконавче провадження, яке здійснюється в межах договору про надання споживчого кредиту №0 від 28 липня 2006 року не має зачепати його право власності на квартиру.

Посилаючись на те, що невжиття заявленого позивачем заходу забезпечення позову до вирішення спору по суті, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, і, відповідно, ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, наполягав на задоволенні заяви.

05 жовтня 2021 року матеріали вищевказаної заяви канцелярією суду передані судді Цвірі Д.М.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про можливість її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для розгляду по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи може такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

За правилами пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема:

2) забороною вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Спосіб забезпечення позову у виді заборони відчуження предмета спору (спірного нерухомого майна), з урахуванням досліджених судом поданих позивачем доказів, суд вважає співмірним із заявленими позовними вимогами.

Даних про те, що застосування означеного виду забезпечення позову спричинить порушення будь-яких прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявлений позивачем захід забезпечення позову відповідає принципу розумності, співмірності та обґрунтованості, є таким, що сприятиме збалансованості інтересів сторін, має тимчасовий характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання договору припиненим, задовольнити.

Заборонити відчуження квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позву.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра