ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7493/21 Справа № 200/5260/19 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі- ГУ ПФУ у Дніпропетровській області), звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вказувала, що у зв`язку з набуттям відповідного трудового стажу нею до пенсійного фонду було подано заяву та документи для нарахування на отримання пенсії.

Зазначала, що 15 лютого 2019 року вона отримала відповідь від пенсійного фонду, в якій зазначено про неможливість включити до трудового стажу період її навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01 вересня 1975 року по 26 червня 1979 року, у зв`язку з невідповідністю її ім`я зазначеного в архівній довідці її імені у паспорті.

Посилаючись на те, що від встановлення факту навчання залежить оформлення пенсії, та вказуючи, що іншої можливості, окрім як встановлення даного факту, що має юридичне значення, вона не має, а тому просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01 вересня 1975 року по 26 червня 1979 року для нарахування пенсії.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2021 року заяву залишено без розгляду на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повинен був задовольнити її заяву або ж відмовити, але не залишати її без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

ГУ ПФУ у Дніпропетровській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказували, що заявник обрала неналежний спосіб захисту.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалам справи, що встановлення факту навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01 вересня 1975 року по 26 червня 1979 року необхідно заявнику ОСОБА_1 для включення даного періоду до трудового стажу для призначення пенсії.

Залишаючи справу за вказаною заявою без розгляду, суд керувався ч.6 ст.294 ЦПК та виходив з того, що заявник фактично просить підтвердити факт її навчання, що вже встановлено відповідними документами, а саме дипломом та паспортом, які на мають розбіжностей та ні ким не оспорюються. Та встановив, що заявник фактично оскаржує відмову органу в призначення пенсії, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За змістом приписів ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N761/16799/15-ц).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з відповіді ПФУ від 15 лютого 2019 року №874/с-09 вбачається, що заявника ОСОБА_1 повідомлено про те, що в поданих документах є розбіжності при написання імені, тому у відділу відсутні підстави для врахування до страхового стажу періоду навчання та повідомлено її про те, що в разі розбіжностей прізвища імені та по батькові в наданих заявником документах, в судовому порядку встановлюється факт належності заявникові документів на підставі ст.315 ЦПК України.

З поданої ж заяви вбачається що вона просить встановити факт навчання Дніпропетровському педагогічному училищі з 01 вересня 1975 року по 26 червня 1979 року з посиланням на те, що вказаний факт необхідний для включення даного періоду до трудового стажу для призначення їй пенсії.

В той час коли встановлення факту навчання здійснюється органами ПФУ.

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.