єдиний унікальний номер справи 423/2812/20
номер провадження 2-о/423/17/21

16 березня 2021 року м. Попасна
Попаснянський районний суд Луганської області у складі
головуючої судді Лизенко І.В.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заынтересована особа: Управління пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, про встановлення факту перебування на утриманні померлого,
Заявниця ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаною вище заявою, у якій просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона з 1971 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . До проведення антитерористичної операції вона разом із чоловіком були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Після початку проведення АТО вони з чоловіком зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи. Вона зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_2 , а чоловік за адресою: АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. За час свого життя її чоловік отримував пенсію, значно вищу за її пенсію, яка була основним та постійним джерелом засобів до її існування, та як вона непрацездатна у зв`язку із досягненням пенсійного віку.
При зверненні до органу ПФУ заявниці було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника через відсутність підтверджуючого документа про перебування на утриманні померлого годувальника та у зв`язку з тим, що як тимчасово переміщені особи вона та її чоловік були зареєстровані за різними адресами, тому вона змушена звернутися до суду.
В судове засідання заявниця не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності через карантинні заходи.
Представник Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області в судове засідання не з`явився, надав відзив на заяву ОСОБА_1 та просив суд розглянути справу без його участі.
Щодо довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначили, що згідно з статтею 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-УП «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі- Закон № 1706-УИ), який набрав чинності з 22.11.2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Тобто, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, навіть з зазначеним в них місцем фактичного проживання/перебування осіб за однією адресою, аж ніяк не засвідчують факт перебування на утриманні.
Пенсію ОСОБА_1 було призначено з 28.08.2005 року і вона отримувала її у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних громадян. Так розмір пенсії за серпень 2020 року становить 2798,75грн., а прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2020 року становить 1638,00грн.
Документ про перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_1 до управління не надала, тобто відсутні документи, які підтверджують її право на перехід на пенсію чоловіка, тому управління вважає,що заявником передчасно подано заяву до суду.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 1971 року заявниця одружилася з ОСОБА_2 , після реєстрації одруження їй присвоєне прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7).
Згідно копії паспорту заявниці її зареєстрованим постійним місцем проживання є АДРЕСА_1 . (а.с.10-12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Первомайськ Луганської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).
З копії Рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 01.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щодо переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність документу, який посвідчує перебування заявниці на утриманні померлого годувальника. (а.с.8)
З Акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради Потапенком О.В. від 01.03.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає в АДРЕСА_3 , є пенсіонером. ОСОБА_1 поховала чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Всі витрати по похованню понесла дружина ОСОБА_1 . До смерті сумісно вели господарство (а.с.37).
Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до ч.3 статті 36 Закону України ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Заявницею не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту перебування на утриманні померлого чоловіка.
Так, заявницею не надано жодного доказу на підтвердження факту отримання чоловіком будь-яких доходів та їх розміру; не надано жодного доказу на підтвердження, що допомога від чоловіка була основним постійним джерелом засобів до її існування.
Факт спільного проживання разом з чоловіком на момент його смерті також не підтверджено належним чином.
У заяві зазначено, що саме у м. Первомайську заявниця постійно проживала разом з чоловіком до дня його смерті. Однак, докази на підтвердження цього не надано, оскільки реєстрація місця проживання не є достатнім та беззаперечним фактом спільного проживання подружжя. Окрім того, факт постійного проживання за місцем реєстрації спростовується довідками подружжя про переміщення як ВПО.
Наданий суду акт обстеження матеріально-побутових умов містить дані, що заявниця проживає по АДРЕСА_3 , поховала чоловіка; до його смерті спільно вели господарство, тоді як у поданому заявницею в цей же день до суду клопотанні адресою місця проживання заявниці зазначено АДРЕСА_2 . Акт не містить адреси, за якою заявниця та її чоловік вели спільне господарство, хоча відповідна графа у бланку наявна.
Враховуючи нечіткий зміст акту, за відсутності інших доказів, суд вважає цей акт недостатнім доказом на підтвердження факту спільного проживання подружжя на час смерті чоловіка.
Інші докази суду не надані, клопотання про виклик свідків, витребування письмових доказів суду не заявлено.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення ззаяви відсутні.
Керуючись ст. 89, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні померлого відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя І.В. Лизенко