Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/77/21
Єдиний унікальний №733/1314/20
Рішення

Іменем України

29 березня 2021 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М. та

представника відповідача Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня у режимі відеоконференції за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання неправомірними дії щодо списання коштів на погашення заборгованості по картці, стягнення незаконно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди,

установив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача щодо списання коштів на погашення заборгованості по картці, стягнення незаконно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалася на те що, рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 436,14 грн та 454,50 грн судового збору, яке рішенням Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 03.04.2019 року було залишено без змін. Із 01.09.2019 року з пенсії позивачки щомісячно утримуються кошти у розмірі 20 % на погашення кредиту, згідно постанови Ічнянського районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Чернігівській області. У вересні 2020 року вона працевлаштувалася та звернулася до відділення «ПриватБанку» для оформлення картки. 06.10.2020 року їй надійшло 2 СМС повідомлення «ПриватБанку» про зарахування на її рахунок заробітної плати у розмірі 3 225,20 грн та списання з картки 1 610 грн - 50% заробітної плати на погашення кредиту, на що вона згоди не давала. Звернувшись до Банку отримала відповідь про те, що вона має заборгованість перед останнім, який, свою чергу, має право на стягнення таких коштів. Такі дії Банку призвели до нервового потрясіння та завдали їй тяжкого душевного болю та страждань. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії відповідача щодо списання коштів на погашення заборгованості по картці, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» незаконно списані грошові кошти в сумі 1 734,30 грн, а також 40 000 грн моральної шкоди та судові витрати згідно поданих квитанцій.

Відповідно до поданого відзиву АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 49-55), останнє заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки, обгрунтовуючи свою позицію тим, що 25.07.2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за яким між ними виникли договірні відносини, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана була виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання. При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 приєдналася Умов та Правил надання банківських послуг, та їй було відкрито картковий рахунок. Відповідно до п. 26.1 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Відповідно до п. 1.1.3.1.6 та п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг від 25.07.2012 року, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків Клієнта на погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб по кредитах, по яким Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості. яка виникла у Клієнта у вигляді невиконаних зобов`язань перед Банком.У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань, в останньої перед банком виникла заборгованість у сумі 21 074,78 грн, яка частково була стягнута рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року. Останнє постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року було залишене без змін. Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін Чернігівський апеляційний суд у постанові від 03 квітня 2019 року підтримав позицію Ічнянського районного суду у частині того, що із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис.Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так як заборгованість станом на 12 листопада 2018 року не була сплачена боржником, тому дія Договору на даний час не припинена, що дає підстави Банку правомірно згідно до умов договору та вимог закону нараховувати відсотки у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також списувати кошти з рахунку Клієнта у рахунок погашення заборгованості. Щодо стягнення моральної шкоди, то на підтвердження страждань ОСОБА_1 та причинного зв`язку між діями відповідача і переживаннями позивачки суду не надано жодних доказів. Посилаючись на зазначені вище обставини, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповіді на відзив позивачкою не подано.

За клопотанням представника відповідача (а.с. 33) ухвалою суду від 12 лютого 2021 року визначено судове засідання по справі, призначене на 18 лютого 2021 року, проводити в режимі відеоконференції (а.с. 39-40); протокольною ухвалою суду від 18 лютого 2021 року було вирішене питання про проведення засідання по справі, призначене на 02 березня 2021 року, у режимі відеоконференції; ухвалою суду від 02 березня 2021 року визначено судове засідання по справі, призначене на 29 березня 2021 року, проводити в режимі відеоконференції (а.с. 108-109).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити із зазначених у відзиві підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року (а.с. 56-59), залишеного в силі постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.04.2019 року (а.с. 60-67), стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.07.2012 року у розмірі 5 436,14 грн, з яких: 1 769,34 грн тіло кредиту, 2 187,05 грн нараховані відсотки за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 979,75 грн штраф (процентна складова).

Постановою старшого державного виконавця Ічнянського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. від 10.07.2019 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 733/1691/18, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області 14.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту у розмірі 5 890,64 грн (а.с. 5).

Постановою того ж держвиконавця від 19.08.2019 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 6).

Із виписка ПриватБанку від 05.01.2021 року вбачається, що 06.10.2020 року із картки ОСОБА_1 було здійснене автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості у розмірі 1 610 грн, 08.10.2020 року у розмірі 107,60 грн, 09.10.2020 року у розмірі 16,70 грн (а.с. 27).

Про такі списання коштів остання довідалася з СМС-повідомлень ПриватБанку (а.с. 7, 8, 9, 15, 16).

06.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення незаконно списаних коштів у розмірі 1 610 грн (а.с. 9).

У відповідь на заяву позивачки АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що між ними 25.07.2020 року укладений Договір про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Так як остання належним чином не виконувала умови Договору за нею виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки Банку, у зв`язку з чим останній був змушений звернутися до суду з позовом. Після винесення рішення зобов`язання між сторонами не припинилися, а відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною Договору, укладеного між сторонами, Клієнт доручив банку, у разі настання термінів платежів, списувати з рахунків Клієнта грошові кошти на погашення заборгованості, яка існує в останньої перед Банком (а.с. 11-12).

Судом також установлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 25.07.2012 року був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку.

Згідно пункту 1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначних цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Банк списує кошти у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунка Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і купує/продає іноземну валюту на Міжбанківському валютному ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунка клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером.

Пунктом 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту. У межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грощових коштів з рахунків Клієнта, у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта у розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів Клієнта, у межах сум, що підлягають сплаті Банку, за зобов`язаннями третіх осіб, де Клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти Клієнта, майнові права на які знаходилися в заставі за зобов`язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок Клієнта (договірне списання). Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером.

У пункті 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що Клієнт доручає Банку списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритого у Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення Боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу, якщо мінімальний обов`язковий платіж вказаний у Заяві Клієнта і у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, а також списання помилково перерахованих сум, за якими Держатель не є належним одержувачем. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні: списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема:

- умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання;

- номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання;

- назву отримувача;

- номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника;

- перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.2 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms, як невід`ємної частин укладеного між сторонами договору (а.с. 68-96).

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін Чернігівський апеляційний суд у постанові від 03 квітня 2019 року підтримав позицію Ічнянського районного суду у частині того, що із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомилася і згодна, про що свідчить її підпис.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказаними вище рішеннями встановлено факт укладення між сторонами договору від 25.07.2012 року за якими ОСОБА_1 отримала кредитну послугу у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, погодження сторонами всіх істотних умов договору, визначено розмір заборгованості станом на 12.11.2018 року, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 станом на дату складання розрахунку боргу.

Так як заборгованість станом на 12 листопада 2018 року не була сплачена боржником, тому дія Договору на даний час не припинена, що дає підстави Банку правомірно згідно до умов договору та вимог закону нараховувати відсотки у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також списувати кошти з рахунку Клієнта у рахунок погашення заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що дії Банку зі списання коштів з рахунку позивачки для погашення її заборгованості були правомірними, а тому позовні вимоги останньої задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою позовних вимог судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись статтями 207, 526, 626, 633, 634, 638, 1050, 1054, 1055, 1066, 1071, 1073 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263? 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання неправомірними дії щодо списання коштів на погашення заборгованості по картці, стягнення незаконно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце розташування: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ; ,

Повне судове рішення складено 30 березня 2021 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик