Справа № 336/8146/21
Провадження № 2/336/5134/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжяу складі: головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Палубінській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До позову позивачем додана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Заява обґрунтована тим, що до суду позивачем подана позовна заява з проханням визнати виконавчий напис №75978, вчинений 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 64130,80 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №490925987 від 24.10.2014, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що виконавче провадження № 66635816, відкрите 28.08.2021 на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не зупинене, ймовірним є подальше утримання заборгованості з її грошових коштів на погашення боргу, що порушуватиме її законне право вільно розпоряджатися своєю власністю, тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, позивач вказує, що її заборгованість перед банком вже існувала станом на 21.06.2016 і правонаступником такої заборгованості було ТОВ «Кредитні ініціативи», а тільки з 16.01.2019 правонаступником став ТОВ «Вердикт Капітал».

Таким чином, станом на 12.06.2021, тобто на момент прийняття виконавчого напису, право вимоги за кредитним договором від 24.10.2014, на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке виникло з 21.06.2016 у первісного кредитора (ПАТ «АльфаБанк») щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, вже не існувало через сплив строків позовної давності.

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. всупереч вимогам чинного законодавства, 12.06.2021 вчиненила виконавчий напис за №75978 по кредитному договору № 490925987 від 24.10.2014, укладеному між мною та ПАТ «АльфаБанк».

Крім того, позивач зазначає, що жодних повідомлень ані від ПАТ «Альфа-Банк», ані від його правонаступників з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором їй не надходило.

Також, при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус не отримував первинних документів щодо видачі позивачу грошових коштів (кредиту) та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нього не було підстав вважати, що заборгованість позивача перед ТОВ «Вердикт Капітал» (првонаступником первісного кредитора) є безспірною.

Натомість, нотаріусом у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості у сумі 63480,80 грн. проводиться за період з 16.01.2019 по 28.05.2021, тобто звідки нотаріус взяв такі суми і чому саме за цей період - ні виконавчий напис, ні інші документи таких відомостей не містять.

А тому, подальші дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження щодо проведення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є предметом оскарження, можуть вплинути на майнові права позивача у разі подання та задоволення її позову, а його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі подання і задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача, на підставі чого, просить задовольнити заяву.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, із заявою про забезпечення позову та доданими до неї та позову доказами, дійшов до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За поданим до суду позовом позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.

Дійсно, як встановлено судом та вбачається матеріалами справи, 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача на користь відповідача коштів у розмірі 64130,80 грн., тобто заборгованість за кредитним договором, що було зареєстровано в реєстрі нотаріуса за № 76978.

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. постановою від 28.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66635816 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, як зазначено у позові, відповідач не надав нотаріусу достатніх доказів безспірності боргових зобов`язань позивача, а сам нотаріус не перевірив наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаруса були відсутні правові підстави для вчиненння оспорюваного виконавчого напису.

Натомість, позивач, обґрунтовуючи власні вимоги, лише обмежився своїми поясненнями щодо вищевказаних обставин, якими обґрунтував висунуті вимоги, не надавши суду про вказане належних та допустимих доказів.

Отже, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд, на підставі вивчених матеріалів справи, не зміг дійти висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, а тому вважає за необхідне подану заяву залишити без задоволення.

У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208, 209 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін