22-ц/804/158/21
222/576/20

Єдиний унікальний номер 222/576/20
Номер провадження 22-ц/804/158/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 жовтня 2020 року у складі суду Подліпенець Є.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованості з орендної плати, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

28 квітня 2020 року позивачка ОСОБА_1 , яка також діє і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «ММК імені Ілліча» про стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовна заява, мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , якій на підставі сертифікату ДН № 0048401 належала земельна частка (пай), яка згідно договору оренди від 28.03.2000 року перебувала в оренді у відповідача ПАТ «ММК ім. Ілліча». Договір оренди діяв до 2020 року. Її чоловік ОСОБА_4 за життя спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, але не оформив своїх прав нотаріально. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_4 помер. Спадщину після смерті чоловіка вона з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняли, а право на неї оформили в 2018 році. Після отримання правовстановлюючих документів, на виконання вимог ч.3 ст. 148-1 ЗК України, вона в 2018 році звернулася до відповідача з відповідною заявою та проханням виплатити їй орендну плату за землю за 2003-2018 роки. 18.06.2019 року орендна плата за 2017-2018 роки була їй виплачена, разом з тим їй було повідомлено, що орендну плату за 2003-2016 роки їй виплачено не буде через сплив позовної давності. Оскільки орендна плата не отримана спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 входить до складу спадщини та в силу ч.5 ст. 1268 ЦК України належить їй з часу відкриття спадщини тобто з 30.10.2003 року. Загальний розмір заборгованості по орендній платі за період з 2003 року по 2016 рік становить 56882,00 грн. Щодо строку позовної давності, то офіційно вона та її син стали власниками успадкованого майна з дати отримання свідоцтва про право на спадщину, тобто з 19.10.2018 року. Крім того, з 28.03.2020 року договір оренди землі припинив свою дію внаслідок спливу строку на який його було укладено. За загальним правилом звернутись до суду вони мають можливість до 19.10.2021 року. В зв`язку з чим просить стягнути з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на свою користь та на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної ділянки (паю) від 28.03.2000 року за період з 2003 року по 2016 рік в сумі 56882,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 , яка також діє і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ММК імені Ілліча» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) № 256 від 28.03.2000 року за період з 2003 року по 2014 рік включно в сумі 39634 гривні. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що майно позивачів (земельна частка (пай) перебувало у користуванні юридичної особи з моменту укладання договору оренди, ознакою якого була платність. Вказаний обов`язок не припинився у зв`язку зі смертю орендодавця. Щодо вимоги позивачки про виплату заборгованості по орендній платі за 2015 рік та 2016 рік, суд виходив з того, що оскільки відповідач виплатив позивачці та її неповнолітньому сину орендну плату за 2015-2018 роки у загальному розмірі 37281,56 грн, тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Визначаючи розмір заборгованості зі сплати орендної плати за період з 2003 року по 2014 роки, включно, в загальному розмірі 39634,00 грн., суд взяв до уваги розрахунок наданий позивачкою, який не був спростований представником відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ПАТ «ММК імені Ілліча» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поданий відповідачем відзив з додатками не були прийняті судом першої інстанції до уваги, докази не були дослідженні, їм не було надано належної правової оцінки. Оскільки йдеться про спадкування, то документом, який підтверджує перехід права оренди до спадкоємців ( ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 ) є свідоцтва про право на спадщину, видані 19.10.2018 року нотаріусом Ушкало М.К. та зареєстровані в реєстрі за №911 та №913. Отже, тільки з 19.10.2018 року у позивачки виникло право вимагати у відповідача орендну плату. В матеріалах справи відсутні докази, що позивач зверталась до відповідача із заявою в порядку, передбаченому п.3 ст.148-1 ЗК України про виплату орендної плати у грошовій формі за періоди з 2003 року по 2014 рік. Крім того Договором оренди земельної ділянки (пая) №258 від 28.03.2000 року встановлено, що орендна плата за землю здійснюються в натуральній формі. 27.03.2019 року позивачка ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_2 звернулись до відповідача із заявою про видачу орендної плати по Договору в грошовій формі за користування земельним паєм за період з 2015 року по 2018 рік. Відповідач вказану заяву задовольнив та виплатив орендну плату за 2015 рік-2018 рік та заборгованість, яка мала місце станом на 01.01.2011 року, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 . Орендна плата з 2011 року по 2014 рік відповідачем видана не була, оскільки позивач та її неповнолітній син не зверталися до відповідача із заявами про видачу орендної плати за вказані періоди у натуральній або грошовій формі, а отже сплив строк позовної давності про застосування наслідків якого просив у відзиві на позовну заяву.

Доводи і заперечення інших учасників справи

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представник відповідача ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та її представник в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Суду від позивачки та її представника ОСОБА_6 надані заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти задоволення позовної заяви.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Позивач та її представник не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності ч.3 ст.360 ЦПК не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено з порушенням вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0048401 від 23.12.1996 року ОСОБА_3 на підставі розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 05.08.1996 року № 273/1 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», розміром 8,2 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до Договору оренди земельної частки (паю) № 256 від 28.03.2000 року укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та Орендарем ВАТ «ММК ім. Ілліча» в оренду передано земельну частку (пай) розміром 8,2 в умовних кадастрових гектарах, для сільськогосподарських потреб строком на 20 років, розташовану в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на території Касянівської сільської ради, що належить орендодавцю на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ДН № 0048401 від 23.12.1996 року.

Згідно п. 2.2 договору при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає свою силу для нового власника.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 договору орендна плата встановлюється в натуральній формі. Розмір орендної плати складає щорічно: на кожний умовний кадастровий гектар земельної частки (паю), переданого в оренду 150 кг зерна, 5 кг соняшникової олії; на цілісну частку (пай) 150 кг овочів, 200 кг баштанних, 1000 кг соломи, надання послуг по оранці городу та по вивозу побутового сміття, підвозу питної води, вугілля. Внесення орендної плати здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року. За згодою сторін строк внесення орендної плати може бути змінено.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 10.12.2003 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено запис за № 37.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори Ушкало М.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 911, № 911 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з 1/2 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Дружба», розташованого в с. Кременівка Нікольського (Володарського) району Донецької області, розміром 8,2 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0048401 виданого Володарською райдержадміністрацією 23.12.1996 року, що належало гр. ОСОБА_3 , матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

27.03.2019 року ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до ПАТ «ММК ім. Ілліча» з письмовими заявами про видачу орендної плати в грошовому еквіваленті за користування земельним паєм за 2015-2018 роки.

Згідно платіжних доручень № та № від 14.06.2019 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» виплатив заявнику орендну плату за користування земельним паєм за договором № 256 від 28.03.2000 року за 2015-2018 роки по 18640,78 грн. кожному.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із частиною першою статті 21 цього Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

При цьому положення частини третьої статті 148-1ЗК України, передбачають, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси, платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною третьою статті 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги за період з 2003 року по 2014 рік, включно, в сумі 39634,00 грн., суд першої інстанції не звернув уваги, що орендна плати за період до 01.01.2011 року відповідачем добровільно погашена в загальній сумі 16368,60 грн(8184,3грн +8184грн), підтвердженням вказаного є розрахунок нарахувань орендної плати за 2015-2018 роки в якому була врахована і накопичена на рахунку орендаря заборгованість станом на 01.01.2011 року, та наданий позивачкою звіт по тразакціях від 18.06.2019 року.(а.с.14,42,43)

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання відповідача щодо застосування наслідків пропущення строків позовної давності з підстав, не доведення відповідачем відсутності своєї вини.

Як вже зазначалося вище позивачці на картковий рахунок була перерахована заборгованість по орендній платі по договору оренди №256 від 28.03.2000 року за попередні роки з 2003року по 2011рік, яка числилася на рахунку підприємства, та за якою орендодавець не звертався.

Вказане доводить, що відповідач за відсутністю даних про нового власника земельної ділянки видати орендну плату, відповідно до умов договору у натуральній формі або за бажанням орендодавця у грошовій формі на користь позивачки не мав фактичної можливості.

Тобто несплата орендної плати за період з 01.01.2011 року по 2014 рік, включно, відбулася у зв`язку з невиконанням орендодавцем обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 148-1 ЗК України.

Позивачка та її неповнолітній син прийняли спадщину ІНФОРМАЦІЯ_2 , а повідомили відповідача про зміну власника земельної ділянки лише 27.03.2019 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявив про сплив позовної давності, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Зазначена правова позиція викладена у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 07 листопада 2018 року у справі № 0907/2-7453/2011.

Відповідно до ст. 256 ЦКУ, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦКУ містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача, аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у справі №6-3029цс16 від 8.06.2016 року.

Відповідно до ст. 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, згідно положень ч. 4 ст. 267 ЦКУ є підставою для відмови в позові.

З огляду на вказане висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог є таким, що не відповідає вище вказаним нормам закону.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що право позивачки та її неповнолітнього сина було порушено орендарем внаслідок несплати орендної плати.

Проте суд не вірно визначив строки порушеного права. Крім того не врахував, що позивачка не виконала свій обов`язок щодо повідомлення орендаря стосовно зміни власника земельної ділянки, а як наслідок не скористалася своїм правом на отримання орендної плати у передбачені законом терміни, не надала доказів поважності пропущення строків звернення з вимогою до відповідача або до суду, не зазначила підстав для їх поновлення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є обґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте, не повно та не всебічно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог чинного законодавства та повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі, та постановлено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Повний текст постанови виготовлено 29 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» - задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 жовтня 2020 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованості з орендної плати відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: С.А. Зайцева

С.А. Попова