КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1163/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 »
про відшкодування збитків в порядку регресу,
21.12.2020 року Фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 » звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15 010,92 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 11 863,80 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 07.12.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова
Представник позивача зазначає, що 05.04.2019 року о 17 год. 30 хв. в м. Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chery SQR7110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Kia Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Представник позивача вказує, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Kia Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Представник позивача зазначає, що згідно рахунку-фактури №АО-00001024 від 12.04.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 15 010, 92 грн.
Таким чином, як стверджує представник позивача, у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 22 квітня 2019 року.
Представник позивача зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, 06.10.2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніяких платежів позивачу.
З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що відповідач - ОСОБА_2 не відшкодувала страхове відшкодування, а до Фізичної особи - підприємця «ОСОБА_1 » перейшло право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 суми страхового відшкодування, Фізична особа - підприємець «ОСОБА_1 » звернувся до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Петренко В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 30.12.2020року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюФізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 31.03.2021 року представник позивача не з`явився, однак 31.03.2021 року представник позивача надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно рахунку - фактура ТОВ «АВТОГРУП ОДЕСА» №АО-00001024 від 12.04.2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу модель «Kia Sportage», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 15 010,92 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач - ОСОБА_2 не відшкодувала страхове відшкодування, Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідачем ніяких виплат здійснено не було.
Таким чином, оскільки до Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » перейшло право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 суми страхового відшкодування в порядку регресу, Фізична особа - підприємець « ОСОБА_1 » звернувся до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому. Визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в процесі розгляду адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_2 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, ПАТ «СК «ВУСО» визнало подію страховим випадком, виплатило суму страхового відшкодування за ремонт автомобіля, а право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 суми страхового відшкодування перейшло доФізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 », суд вважає, що ОСОБА_2 повинна відшкодувати Фізичній особі - підприємцю « ОСОБА_1 » суму страхового відшкодування в прядку регресу у розмірі 15 010,92грн.
Щодо вимог Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19.
Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.
У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 11 863,80 грн.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у суді представляла адвокат Трикоз Дмитро Євгенович на підставу ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договору №07 про надання правової (правничої) допомоги від 08 вересня 2020 року.
Згідно акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 26.10.2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №07 від 08.09.2020 року, вартість послуг за надання правової (правничої допомоги) складає 11 863,80 грн., які повинні бути оплачені у безготівковій формі на реквізити АО «АДВОКАТУС».
Так, 02.03.2021 року грошові кошти у розмірі 11 863,80 грн. за надання правової (правничої) допомоги були перераховані ФОП « ОСОБА_1 » на рахунок АО «АДВОКАТУС», що підтверджується квитанцією №8116-7РТТ-501Р-2КТ8 від 02.03.2021 року.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 11 863,80 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15 010 (п`ятнадцять тисяч десять) грн. 92 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 11 863 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 80 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.