Справа № 137/573/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2021 р. Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря Хижук Л.І.

сторін у справі: позивача ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2

представника позивачів-адвоката Зубаня О.О.

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 90 000,00грн та на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 90 000,00грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що відповідач ОСОБА_3 08.01.2017, керуючи технічно справним автомобілем марки «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», який на праві власності належав ОСОБА_4 , не маючи водійських прав відповідної категорії, не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху та з необережності допустив зіткнення із автомобілем «САНГ ИОНГ КАРАНДО» під керуванням позивача ОСОБА_1 . Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля «САНГ ЙОНГ КАРАНДО» ОСОБА_2 , отримала тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/121/310 від 28.04.2017, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тому, відносно відповідача ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за №0000034 від 26.04.2017 року за ч.1 ст.286 КК України.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 по справі №128/2706/17 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст.75,76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вінницьким апеляційним судом по справі №128/2706/17 винесено вирок від 03.10.2019 року, яким частково скасовано вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року відносно ОСОБА_3 та призначено ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2019 клопотання прокурора Новака В.В. задоволено, а цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 , приватного Акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні, внесеному 26.04.2017 року в ЄРДР за № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, залишено без розгляду.

Тому, оскільки, в рамках кримінального провадження цивільний позов позивачів був залишений без розгляду, а моральна шкода завдана ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ні винуватцем ДТП, ні його страховою компанією не відшкодована, позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 17.06.2021 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 07.07.2021. 07.07.2021 підготовче судове засідання відкладено на 27.07.2021 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 27.07.2021 підготовче судове засідання відкладено 30.08.2021 за клопотанням відповідача. Ухвалою від 30.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.09.2021.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Зубань О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, але просив стягувати з нього моральну шкоду у меншому розмірі. Вважає, що можливою для виплати позивачам сумою може бути 5000грн. Зазначив, що у відшкодування витрат на ліки виплатив позивачці 10 000грн та частково виплачує позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну злочином, яку присуджено до стягнення на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021, а саме: протягом останніх кількох місяців перераховує позивачу по 500грн на місяць. Повідомив, що з 12 липня 2021 року влаштувався на роботу, а раніше не працював у зв`язку з карантином на території країни.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року по справі №128/2706/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КПК України його було звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням (іспитовий строк 1 рік). Судом встановлено, що ОСОБА_3 08.01.2017 року близько 14:30 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належав ОСОБА_4 , не маючи водійських прав відповідної категорії, рухаючись по автодорозі сполученням Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Хмельницький, в районі 370 км, неподалік від с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області , не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху та з необережності допустив зіткнення із автомобілем «САНГ ИОНГ КАРАНДО», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням Позивача ОСОБА_1 , який рухався зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Вінниці (а.с.16-22).

Вироком Вінницького апеляційного суду від 03.10.2019 по справі №128/2706/17, вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року відносно ОСОБА_3 скасовано в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, відповідно ст. 76 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання. В решті вирок залишено без змін (а.с.23-28).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2019 по справі №128/2706/17 цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 , приватного Акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні, внесеному 26.04.2017 року в ЄРДР за № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, залишено без розгляду (а.с.29-32).

Рішенням Літинського районного суду від 25.02.2021 року по справі №137/1546/20 стягнуто з ОСОБА_3 матеріальну шкоду на користь ОСОБА_1 завдану в результаті ДТП. При розгляді справи, судом враховано висновок експерта №10 від 13.03.2017 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с.35-37). Згідно висновку експерта №10 від 13.03.2017 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «САНГ ЙОНГ КАРАНДО», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 135305,44грн (а.с.42-47).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля «САНГ ИОНГ КАРАНДО», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.33-34).

Внаслідок даної ДТП позивачка ОСОБА_2 отримала, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/121/310 від 28.04.2017 (який враховано судом по справі №128/2706/17), тілесні ушкодження у вигляді: травматичної гематоми лівої молочної залози, масивні синці із крововиливами із набряками в ділянці правої та лівої молочної залози, грудної клітки справа, передньої поверхні живота, забитої рани передньої поверхні лівої гомілки і верхній третині, синець на передній поверхні правої гомілки в середній третині. Вказані тілесні ушкодження у потерпілої належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень. З приводу вказаних ушкоджень ОСОБА_2 по 13.07.2017 лікувалась амбулаторно, 20.01.2017 виконувалась операція - розкриття гематоми лівої молочної залози. (а.с.38-41). ОСОБА_2 неодноразово за наслідками травм сприченених ДТП зверталась до лікарів, а саме: зроблено УЗД молочних залоз, первинний прийом мамолога-онколога, опис мамографічних знімків та консультацію доцента ОСОБА_6 (а.с. 49-51, 59-63).

Згідно Виписки із медичної карти ОСОБА_1 від 20.05.2021 року, зазначено, що пацієнт скаржиться на періодичні болі в спині, більше зліва, що інколи віддає в ногу. Пацієнт пов`язує ці симптоми з травмою. Зі слів хворого 08.01.2017 року сталася ДТП в якій він отримав травму спини. Йому встановлено діагноз - люмбоішалгія зліва, вертеброгенного генезу та направлено на лікування на денний стаціонар (а.с.48,52-58).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 та посвідчення серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами за віком (а.с.64).

Згідно Свідоцтва серії НОМЕР_6 виданого 06 вересня 1969 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 вересня 1969 року (а.с.65).

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно положень ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представником позивачів надано пояснення щодо заподіяної позивачам кримінальним правопорушенням, яке скоїв відповідач, моральної шкоди. Так, позивачу ОСОБА_2 , завдано моральної шкоди, адже, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/121/310 від 28.04.2017, вона отримала тілесні ушкодження у вигляді: травматичної гематоми лівої молочної залози, масивні синці із крововиливами із набряками в ділянці правої та лівої молочної залози, грудної клітки справа, передньої поверхні живота, забитої рани передньої поверхні лівої гомілки і верхній третині, синець на передній поверхні правої гомілки в середній третині. Згідно висновку експерта в якому описувалися дані з амбулаторної картки, в ОСОБА_2 був значний больовий синдром, внаслідок отриманих травм підвищувалася температура. Вказані тілесні ушкодження у потерпілої належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.

Наявність моральної шкоди позивачка обґрунтовує фізичним болем та душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з отриманими травмами та лікуванням, а також в душевних стражданнях, які вона понесла в зв`язку зі знищенням їхнього єдиного автомобіля.

Позивачка в судовому засіданні зазначила, що в неї і дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям, які є наслідном пережитої ДТП, наслідки кримінального правопорушення вчиненого відповідачем досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили їй значні та тривалі моральні страждання; наслідки кримінального правопорушення, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу на тривале лікування та реабілітацію, а також в зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував ні матеріальної ні моральної шкоди і їй прийшлося звертатися до суду для поновлення своїх порушених прав, готування та подання до суду позовних заяв, участь в судових засіданнях, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних ресурсів та пригнічення у зв`язку з тим, що з моменту скоєння ДТП (з січня 2017 року) відповідач жодного разу не підійшов до позивачів і не вибачився перед ними за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Представник позивачів також зазначив, що позивач ОСОБА_1 теж поніс моральні страждання, адже належний йому на праві власності автомобіль «САНГ ЙОНГ КАРАНДО», був фактично знищеним і ремонт його був економічно не доцільним, що підтверджується висновком експерта, який був проведений в рамках кримінального провадження. Крім того, протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу доводилося просити родичів, щоб ті доставляли позивачів до лікарні для проведення планових та позапланових обстежень та здійснення лікування, що теж спричиняло виникнення пригніченого стану, нервовості, дискомфорту. Позивач ОСОБА_1 також, переніс великі душевні хвилювання по тій причині, що його автомобіль фактично був знищений і не підлягає ремонту, і це при тому, що він тривалий час збирав кошти на придбання автомобіля, і він являється пенсіонером, а тому потребував значного часу щоб зібрати кошти на придбання іншого автомобіля. Крім того, він ніс переживання в зв`язку з тим, що відповідач взагалі не відшкодував йому шкоди, не дивлячись на те, що з моменту ДТП пройшло вже декілька років. Крім того враховуючи те, що позивачі є родичами (чоловіком та дружиною), то вони ще крім того несли душевні страждання та переживання один за одного, зокрема ОСОБА_1 ніс душевні хвилювання за здоров`я своєї дружини ОСОБА_2 так як вона зазнала травм та тривалий час лікувалася, а він переживав, що не має змоги їй допомогти добиратися до лікарні, так як їх єдиний автомобіль був знищений в результаті дій відповідача. Їхні переживання за свій стан здоров`я та за матеріальний стан, який погіршився по причині фактичного знищення їхнього єдиного автомобіля, були небезпідставними так як обидва позивачі являються соціально незахищеною верствою населення - пенсіонерами за віком.

Крім того, представником позивачів звернуто увагу на те, що в зв`язку з пошкодженням автомобіля порушилися звичні життєві зв`язки позивачів, так як вони не мали змоги без автомобіля щотижня їздити до себе на дачу в АДРЕСА_1 , а також в гості до своїх дітей. Все це (перенесені душевні страждання) згубно вплинуло і далі впливає на самопочуття позивачів, так як через переживання вони почали погано спати, почалося безсоння, головні болі, вони стали менше спілкуватися з оточуючими, тому вимушені були звертатися до медичного закладу за медичною допомогою.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України, визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В пункті 5 вказаної вище постанови зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь кого зі сторін у скрутне становище (постанова Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 336/3665/16-ц).

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість заявлених позивачами вимог. В судовому засіданні встановлено, що обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням має бути покладений на відповідача, позивачами в судовому засіданні доведено та обгрунтовано заподіяння їм моральних страждань у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача.

Внаслідок дій відповідача позивачі зазнали моральних страждань, які полягають у фізичному болю та стражданнях, які ОСОБА_2 зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них самих, так як є близькими родичами та переживають один за одного, у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку зі значним пошкодженням його майна, яке вже не підлягало відновленню. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації їх життя, оскільки звичайний ритм життя був порушений внаслідок ДТП.

Окрім того, суд враховує той факт, що потерпілі внаслідок ДТП особи - позивачі є особами пенсійного віку, а душевні переживання та стрес, зміна звичного стану речей та життєвого укладу внаслідок отриманої в результаті ДТП травми, необхідність лікування з віком лише збільшуються, оскільки загальновідомо, що літні люди є більш вразливими, а їх здоров`я потребує особливої уваги внаслідок природнього зменшення з віком захисних сил організму.

На розмір заявленої позивачем моральної шкоди впливають також такі обставини як легковажне ставлення відповідача до наслідків скоєних кримінально-карних дій, небажання добровільно в повному об`ємі відшкодовувати заподіяну як майнову так і немайнову шкоду, відсутність дієвого каяття, співчуття, адже в судовому засіданні встановлено, що відповідач з моменту скоєння ДТП (з січня 2017 року) жодного разу не вибачився перед позивачами, що призвело до необхідності звернення до суду із зазначеним позовом.

Посилання відповідача на відшкодування позивачу майнової шкоди в розмірі 10000 грн. на ліки, які позивачка витратила на своє лікування, та часткова незначна виплата позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди заподіяної злочином, яка присуджена до стягнення на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2021, висновків суду щодо стягнення моральної шкоди не спростовують.

Такий аргумент відповідача, як занадто велика сума, не є підставою для зменшення суми моральної шкоди до 5000грн, оскільки відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, не має на утриманні непрацездатних осіб.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 має становити 60 000,00грн, а на користь позивача ОСОБА_1 30 000,00грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00грн, оскільки позивачі були звільнені від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. 4, 5, 77-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Хмільницьким МВ УМВС України у Вінницькій області від 23.05.2012 року, зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 27 травня 1996 року, жительки АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 60 000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Хмільницьким МВ УМВС України у Вінницькій області від 23.05.2012 року, зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , паспорт серії НОМЕР_12 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 24 травня 1996 року, жителя АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 30 000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Хмільницьким МВ УМВС України у Вінницькій області від 23.05.2012 року, зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Повний текст рішення складений 24.09.2021 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 27 травня 1996 року, жителька АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , паспорт серії НОМЕР_12 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 24 травня 1996 року, житель АДРЕСА_3 , .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Хмільницьким МВ УМВС України у Вінницькій області від 23.05.2012 року, зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя : Верещинська Я. С.