ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7085/21 Справа № 213/528/20 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів- Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року, яке постановлено суддею Нестеренко О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 07 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначила, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі з 30 квітня 2011 року по 21 квітня 2015 року. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Однак після народження сина відносини у позивача з відповідачем погіршилися. На теперішній час позивач ОСОБА_1 та відповідач мешкають окремо, за домовленістю між ними відповідач ОСОБА_2 , як батько, надає матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1000 грн., щомісяця, якої недостатньо для повноцінного забезпечення дитини всім необхідним і дитина в більшій мірі знаходиться на утриманні позивача.

Позивач зазначила, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє інтересу щодо його подальшої долі, розвитку, не цікавиться його успіхами у навчанні, станом здоров`я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального розвитку та самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновідомих норм моралі тощо, тому вважає, що відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, не бере педагогічної, посильної трудової або іншої участі у вихованні сина, тому всі питання його виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача ОСОБА_2 .

Також позивач вказує, що 13 листопада 2015 року вона уклала новий шлюб з ОСОБА_4 , з яким на теперішній час проживають разом, у чоловіка позивача ОСОБА_4 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склалися досить дружні та теплі відносини. Чоловік позивача ОСОБА_4 до дитини ставиться, як до своєї рідної, і дитина йому відповідає взаємністю. На цей час в сім`ї постало питання про усиновлення ОСОБА_4 неповнолітньої дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим необхідною мірою є позбавлення біологічного батька батьківських прав.

У зв`язку з чим просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2020 року і до повноліття дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про зміну рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Апелянт посилається на те, що при визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом не враховано, що у нього від іншого шлюбу народилась друга дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано, що відповідач кожного місяця сплачує позивачу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 1 000 гривень до 1 500 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивача зазначає про те, що рішення суду першої інстанції є законним та постановленим з дотриманням вимог сімейного законодавства, тому апеляційну скаргу відповідача просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому, відповіднодо ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Учасники справи, будучі належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

27 вересня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_6 та представника виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради Щукіної А.І. надійшли клопотання про розгляд даної цивільної справи за їх відсутності (а.с. 236-240).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву представника позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2011 року по 21 квітня 2015 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2015 року розірвано (а.с. 12).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Задовольняючі частково позовні вимоги позивача та стягуючи на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції керувався ст.ст. 180,182 СК України та виходив з доведеності факту невиконання відповідачем ОСОБА_2 батьківського обов`язку з утримання свого сина.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення аліментів, однак не може у повному обсязі погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч.1 ст. 141 СК України, встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно мешкає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Проте, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини, не в повній мірі враховано положення ст. 182 СК України, якою передбачено, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає разом з ним та знаходження на його утриманні, доказів про наявність у відповідача вад здоров`я суду не надав.

Враховуючи зазначені обставини справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище відповідача по справі та інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема, наявності у відповідача на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає разом з ним та знаходження на його утриманні.

Наведене вище, на думку колегії суддів, свідчить про те, що у зв`язку з перебуванням на утриманні відповідача двох дітей, що він не має матеріальної можливості сплачувати їх у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Отже, колегія судів вважає, що відповідач, з урахуванням матеріального становища, наявності на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає разом з ним та знаходження на його утриманні, має матеріальну можливість сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зменшення цього розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст.374,376,382,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши цей розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 10 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий :

Судді: