Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа №761/1604/21

провадження № 22-ц/824/6939/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гуріна Дарія Ігорівна про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 25 березня 2021 року представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою представником скаржника подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та зазначено, що копію оскаржуваної ухвали остання отримала лише 22 березня 2021 року, що підтверджується копією конверту зі штрих-кодом поштового відправлення, долученою до апеляційною скарги.

Перевіривши доводи представника ОСОБА_1 , суд доходить висновку про те, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України.

Представник апелянта безпосередньо в апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання скарги на дії державної виконавчої служби.

У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Апелянт згідно положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, положення Закону України № 3674-VІ стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VІ справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

За подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (Висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №752/7347/16-ц).

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року встановлений у розмірі 2 270 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 454 грн ( (2 270 грн *0,2) на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувачаUA0026010 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який буде відповідати вищевказаним нормам закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 29 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець