Провадження № 2/263/619/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради про визнання права користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів №4710 від 04.11.1992, був отриманий ордер серії КО №002915 на вказане житлове приміщення, яке складається з двох кімнат, кухні, вбиральні та коридору, загальною площею 36,7 кв.м., житловою 21кв.м., де позивач проживає разом із донькою з 06.04.1993. У 2019 році ОСОБА_1 , маючи намір реалізувати своє право та право сім`ї на безоплатну приватизацію житла, звернулась з відповідною заявою до органу приватизації, а саме: до Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради. При опрацюванні наданих нею документів, листом №26.7.2-63044-26.7.1. від 17.10.2019 відповідач повідомив про виявлення технічної помилки в ордері на спірну квартиру, де визначено, що квартира є однокімнатною, яка фактично є двокімнатною з часу отримання її позивачем у користування. 24.09.2020 звернувшись до відповідача з проханнями усунути розбіжності зазначені у ордері, отримала лист №Н-12260-11-1.1 від 12.10.2020, яким роз`яснено неможливість внесення змін до вказаного документу через тимчасовість його дії, та правові наслідки, які полягають у праві заселення особи до житлового приміщення.

Таким чином, повторне звернення ОСОБА_1 з питання щодо приватизації житла не було розглянуто по суті, а тому позивач та члени його сім`ї не можуть реалізувати своє право на приватизацію житла, оскільки є невідповідність кількості кімнат, зазначеної в ордері, фактичному технічному стану жилого приміщення відображеного у технічному паспорті. Отже позивачем використані усі позасудові способи захисту свого права на приватизацію житла, тому, за пропозицією відповідача просить суд визнати право користування кватирою АДРЕСА_1 , з метою долучення до документів на приватизацію житла замість копії ордеру.

Ухвалою від 27.10.2020 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалами від 17.11.2020 та 14.12.2020 за клопотаннями представника відповідача, судом витребувані з ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» та з Архівного відділу Маріупольської міської ради докази надання ОСОБА_1 права заняття жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував фактичні обставини справи викладенні у позові, щодо наявності розбіжностей між кількістю кімнат квартири, переданої позивачу у користування та даними відображеними у ордері.

З огляду на висловлену за позовом правову позицію щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, та заяву представника відповідача щодо розгляду справи за їх відсутності, суд вважає можливим закінчити розгляд справи на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Крім того, у відповідності до ст.ст. 174, 179 ЦПК України сторонам було надано час скористатись своїм правом та направили суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та пояснення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

У відповідності зі ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За правилами, встановленими ч. 1-3 ст. 8 Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Частиною 1 ст. 2 Закону №2482-XII передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно з ч. 10, 11 ст. 8 Закону № 2482-XII органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 8 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 10 червня 2010 року №15-уп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зазначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано (в одній чи кількох квартирах, будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатковою квадратних метрів на сім`ю.

Як вбачається із матеріалів справи, Департамент по роботі з активами управління міського майна Маріупольської міської ради 17.10.2019 за зверненням позивача надав інформацію щодо порядку проведення приватизації. За заявою ОСОБА_1 щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 роз`яснив, що заявником не надані необхідні документи у повному обсязі, а саме:

1. Не надано документ, що підтверджує невикористання позивачем або членом її сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 31.03.1993 по 05.08.2003;

2. Надана копія ордера на жиле приміщення не відповідає технічному паспорту квартири, в частині визначення кількості кімнат, які займає позивачка. Оскільки за даними відображеними у ордері зазначається про право позивачки на заняття квартири, яка складається однієї кімнати, а за технічним паспортом позивачка займає квартиру, яка складається з двох кімнат.

Рішення про відмову у приватизації спірної квартини відповідачем не ухвалювалось.

12.10.2020 Департаментом по роботі з активами управління міського майна Маріупольської міської ради, за повторним зверненням позивачки, надано роз`яснення щодо необхідності усунення розбіжностей між даними зазначеними в ордері та фактичному стану квартирі відображеному у технічному паспорті. Запропоновано позивачці звернутися до суду із вимогами про визнання права користування спірною квартирою.

Із посиланням на вимоги п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 зазначили про встановлений переліку документів які подаються особою для органу приватизації, серед яких зазначено і копію ордеру про надання жилої площі.

Згідно до змісту ст.58 Житлового кодексу, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правою підставою вселення громадян до житлового приміщення.

Розділом ІV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання ім. жилих приміщень в Української РСР, затверджених Радою Міністрів Української РСР і Української ради професійних спілок №470 від 11.12.1984 визначено, що ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Вказаний документ вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. Відповідно до виданого ордеру в передбачене у ньому житлове приміщення вселяються, як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім`ї, зазначені в ордері. При вселені в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер це документ що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

Так, в ордері серії КО №002915 виданому ОСОБА_1 . 30.11.1992 виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, надано право «заняття жилого приміщення квартири АДРЕСА_2 » ( а.с. 9)

За архівною копією списку осіб, підлягають заселенню відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №490 від 04.11.1992 «Про затвердження списків на надання жилої площі у новобудовах та будинках повторного заселення» ОСОБА_1 та її доньці ОСОБА_3 «надана однокімнатна квартира АДРЕСА_3 ».(а.с.42 )

Таким чином, розбіжність у фактичній кількості кімнат спірній квартирі відображена у ордері, не є технічною помилкою, а є відображенням архівній інформації зазначеної у Списку осіб, які підлягають заселенню за рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради №490 від 04.11.1992 «Про затвердження списків на надання жилої площі у новобудовах та будинках повторного заселення». Невідповідність зазначеної інформації фактичному стану, а саме: щодо кількості кімнат у наданому житловому приміщенні, відповідачем незважаючи на очевидність зазначеного факту самостійно не усунута, із посиланням на тимчасову дію ордеру та його правову спрямованість, лише як підстава вселення особи до житлового приміщення.

За відомостями відображеними у особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 02.04.1993 року, про що в паспорті позивачці 06.04.1993 проставлено відповідний штамп про реєстрацію за вказаною адресою (а.с.8, 19).

Інвентаризаційна справа будинку АДРЕСА_4 та технічний паспорт квартири яка перебуває у користуванні позивача та її родини складена станом на 07.05.2010 свідчить що квартира посімейного спільного заселення розташована на цокольному поверсі 2-х поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 21,4 кв.м. (а.с13)

Внаслідок того, що квартира АДРЕСА_1 , яку позивачка отримала у законний спосіб за ордером і в якій до теперішнього часу продовжує проживати, то остання має правові підстави звернутись до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в метою внесення змін у реєстраційні документи спірної квартири, які використовувались при ухваленні рішення про надання житлової площі позивачці та її родині.

Сторонами по даній справі не оспорюється та підтверджено зазначеними вище документами право позивачки на користування квартирою АДРЕСА_1 , а тому вимогу позивачки про визнання за нею права користування житловим приміщенням слід вважати безпідставною.

Оцінюючи надані суду докази суд враховує, що відповідно до ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно до ст.63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Приймаючи до уваги викладене, що позивачка не зверталася до відповідача щодо визнання її наймачем за раніше начебто укладеним договором найму жилого приміщення у вигляді 2 кімнатної квартири АДРЕСА_1 , не отримувала відмову відповідача з цього питання, то відсутні підстави передбачені ст.ст.9,64 ЖК Української РСР для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 47 Конституцій України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 345 ЦК України, ст.ст.1,2,5,9,58, 64 ЖК Української РСР, ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради про визнання права користування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Суддя: О. Соловйов