РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1073/21

21 вересня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Забейда А.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивачів - ОСОБА_2

представника відповідачів Костопільської міської ради, Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради - Сороки В.Г.

відповідача ОСОБА_3 - не з`явилась

представника відповідача Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - Погаса О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/1073/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 3, ), Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Костопільської міської ради, Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради, ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказують наступне.

Рішенням Костопільської районної ради від 22 лютого 2014 року №522 «Про обрання голови районної ради» ОСОБА_1 було обрано головою Костопільської районної ради. Після чергових виборів у жовтні 2015 року, рішенням Костопільської районної ради від 12 листопада 2015 року №1 «Про обрання голови районної ради», ОСОБА_1 було обрано головою Костопільської районної ради вдруге. У зв`язку із достроковим припиненням повноважень депутата районної ради, розпорядженням від 20 листопада 2020 року №245 «Про дострокове припинення повноважень голови районної ради» позивач ОСОБА_1 достроково припинив повноваження голови районної ради та був звільнений 20.11.2020 на підставі п.2 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування». Вказує, що протягом всього періоду його перебування на посаді голови Костопільської районної ради він користувався та продовжує користуватись авторитетом серед місцевих жителів та жителів Костопільського району.

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 27 серпня 2014 року №70-к ОСОБА_4 було призначено на посаду начальника відділу освіти Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області. Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 24 грудня 2019 року №51-к позивача ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу освіти Костопільської районної державної адміністрації у зв`язку із переведенням на посаду радника голови Костопільської районної ради. За час своєї діяльності позивач неодноразово була нагороджена грамотами та подяками різного рівня, у тому числі грамотою Міністерства освіти і науки України, Національної академії наук України, вважає, що своєю ефективною роботою заслужила повагу та хорошу ділову репутацію серед освітян Костопільського району та жителів громади, які неодноразово звертались та продовжують звертатись до позивача за порадами та рекомендаціями з професійних питань.

Проте, посадовими особами Костопільської міської ради та начальником управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3, вчинено ряд дій, що принижують честь, гідність позивачів та принижують їх ділову репутацію.

Зокрема ІНФОРМАЦІЯ_6 у сесійній залі Костопільської міської ради, в присутності представників місцевих засобів масової інформації, проведено прес-конференцію на тему: «Зловживання в освіті Костопільщини», за участі начальника управління освіти, культури молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3, секретаря Костопільської міської ради ОСОБА_7 та заступника міського голови ОСОБА_8. Після проведення конференції, ІНФОРМАЦІЯ_6 на офіційних Facebook-сторінках Костопільської міської ради та управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради було розміщено публікації наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_7». ОСОБА_3 , начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради інформувала присутніх представників ЗМІ про те, що протягом 2018-2019 років посадові особи Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству і як результат - подано заяву до правоохоронних органів, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.

Позивачі вважають, що розміщення такої публікації органом місцевого самоврядування та його структурним підрозділом на своїх офіційних Facebook-сторінках є нічим інакшим, як звинуваченням позивачів у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що вказана посадова особа, виступ якої був розміщений на даних сторінках не наділена повноваженнями щодо визначення того, «всупереч чинному законодавству» чи у відповідності до чинного законодавства, на момент продовження таких контрактів, - вони були продовжені. Така інформація є неправдивою та надто передчасною, а тому має бути спростована у спосіб, в який була поширена.

Також ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19:00 год на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», було трансльовано сюжет про, начебто, перевищення службових повноважень колишніми чиновниками у галузі освіти на Костопільщині. На початку відповідного сюжету було показано уривки вищеописаної прес-конференції, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_6 у Костопільській міській раді. Також було показано в ефірі короткий коментар від позивачів, взятий кореспондентом «UA: Рівне» ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо озвученого на прес-конференції. У студії телеканалу була присутня діюча начальниця управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3 , у якої у прямому ефірі ведучою « UA: Рівне » ОСОБА_6 було взято інтерв`ю на вищезгадану тему. При цьому, запис телепередачі «Сьогодні. Головне» від ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено у мережі Інтернет на каналі «Суспільне. Рівне», зареєстрованому на веб-сайті youtube.com. У ході інтерв`ю, відповідаючи на запитання ведучої, ОСОБА_3 неодноразово допускає неприпустимі висловлювання щодо позивачів, зокрема:

«Тут навіть не треба було, знаєте щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху» (18 хв. 00 с. відеозапису телепередачі);

«Справа в тому, що ми саме розбирали саме оцей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення свої службових повноважень» (18 год. 36 с. відеозапису телепередачі);

«Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норм закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.» (20 хв. 15 с. відеозапису телепередачі).

Вказують, що у позивачів відсутні сумніви, що вислови ОСОБА_3 стосуються безпосередньо позивачів та вказують, що навіть без використання формулювань, Кримінальним кодексом України для кваліфікації злочинів, зміст наведеної інформації є у повній мірі зрозумілим та достатнім для висновку, що в поширеному сюжеті стверджується про вчинення позивачами кримінальних правопорушень за які передбачена кримінальна відповідальність, тобто ОСОБА_3 у прямому ефірі телеканалу « UA: Рівне » прямо стверджувала про наявність факту злочину у діях позивачів - перевищення службових повноважень.

Позивачі вважають, що ОСОБА_3 у прямому ефірі телеканалу « UA: Рівне » прямо стверджувала про наявність факту злочину у діях позивачів - перевищення службових повноважень, за період перебування на посаді голови Костопільської районної ради та начальника відділу освіти Костопільської районної державної адміністрації. Викладення фактичних даних полягало у повідомленні посадовою особою - ОСОБА_3 , про конкретних осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що брали участь у конкретних подіях - продовження строку дії контрактів із директорами шкіл Костопільського району, нашій ідентифікації, зазначення дат цих подій - протягом 2018- 2019 років. При цьому у своєму виступі Відповідач ОСОБА_3 не використовувала ані гіпербол, ані алегорій, ані елементів сатири.

Вважають, що слід визнати поширену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» інформацію відносно позивачів недостовірною та такою, що порочить їх честь, гідність та ділову репутацію та зобов`язати спростувати її у такий самий спосіб, у якій її було поширено.

Вказують, що поширена інформація Відповідачами на своїх офіційних Facebook-сторінках та на телеканалі « UA: Рівне » у телепередачі «Сьогодні. Головне» викликає негативне відношення до позивачів у пересічних громадян та жителів Костопільського району, кількість яких, враховуючи спосіб розповсюдження недостовірної інформації - телебачення та мережа Інтернет, є значною, негативно впливає на їх ділову репутацію та дискредитує в очах, зокрема, місцевих жителів. При цьому, ОСОБА_3 є начальником Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради, тобто посадовою особою органу місцевого самоврядування Її публічний статус та спосіб поширення нею інформації - через телебачення, збільшили відповідну аудиторію та, ймовірно, змусили частину громадськості повірити у справжність змісту виступу.

Просять визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_4 інформацію поширену Костопільською міською радою та управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради на своїх офіційних Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7» та зобов`язати Костопільську міську раду та управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради після набрання законної сили рішення суду у даній справі та не пізніше аніж на 5 (п`ятий) робочий день після набрання законної сили рішення суду у даній справі видалити публікації розміщені на своїх офіційних Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7» та опублікувати резолютивну частину рішення суду у даній справі під заголовком: «Костопільський районний суд Рівненської області визнав інформацію поширену Костопільською міською радою та управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради на своїх офіційних Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7 » - недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ». Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 , інформацію, поширену начальником управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі « UA: Рівне » у телепередачі «Сьогодні. Головне», а саме висловлювання: «Тут навіть не треба було, знаєте, щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху»; «Справа в тому, що ми саме розбирали саме ось цей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення своїх службових повноважень; «Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норми закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.» та зобов`язати начальника управління освіти, культури, молоді та спорту ф Костопільської міської ради ОСОБА_3 протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_4 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», шляхом оголошення в ефірі телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA: Рівне» резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів. Зобов`язати Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня набрання законної сили рішення суду у даній справі, надати для начальника управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3 ефірний час на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», для транслювання її сюжету щодо спростування поширеної нею раніше інформації, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , шляхом зачитування резолютивної частини судового рішення по даній справі в ефірі телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA: Рівне». Стягнути солідарно з Костопільської міської ради, управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради та ОСОБА_3 на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. кожному. Вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідачем, Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» подано відзив на позов, у якому останній вказав, що вважає, позовні вимоги позивачів незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню. Вказує, що відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії слід мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже, обов`язковою підставою для задоволення позову є наявність всіх вищенаведених складових елементів правопорушення і позивачі повинні довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено їх особисті немайнові права.

Також вказує, що чинним законодавством передбачена спеціальна процедура забезпечення доказів у даних справах, а саме відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів віддати їх розповсюдження. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Згідно з частиною 3 статті 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. Проте, наданий позивачами відеозапис, який доданий до позовної заяви, не було отримано саме від відповідача 4 та в позовній заяві не міститься належний і допустимий доказ про те. що позивачі у передбачений законом термін зверталися до відповідача 4 з відповідною заявою щодо спростування недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності та/або принижує його честь і гідність та просили їх надати копію відповідного диску с вказаним сюжетом. Крім того, позивач не скористався наданою законодавцем можливістю і не звернувся до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення в порядку вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення» із письмовою заявою про надання копії запису сюжету, тобто не використав своє право на забезпечення доказів по даній справі.

Вказує, що згідно п.12 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві, але належних та допустимих доказів про те, що вказаний youtube-канал дійсно належить відповідачу позивачами не було надано.

Зазначає, що з інформації, яка викладена у вказаних позивачами реченнях відповідачки ОСОБА_3 , взагалі не можливо встановити, що поширена нею інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивачів. Вказані в зазначених реченнях оціночні судження відповідачки ОСОБА_3 стосуються лише обставин кримінального провадження та подій щодо заключення контрактів з директорами шкіл у 2018-2019 роках всупереч чинному законодавству, а не самих позивачів, а тому вказані речення не можуть бути предметом розгляду даного позову. Проте, із вказаного сюжету вбачається, що позивачі у 2018-2019 роках укладали контракти з директорами шкіл без проходження конкурсного відбору, який передбачений вимогами Закону, тобто, що оціночне судження відповідачки ОСОБА_3 у вказаному реченні про те, що позивачі без врахування Закону, а лише на підставі відповідного положення та розпорядження укладали контракти з директорами шкіл у 2018-2019 роках повністю ґрунтується на вимогах закону, тобто є таким що відповідає дійсності.

Також вказує, що позивачі не надали належні та допустимі докази, що поширена інформація порушує їх особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам і що висловлювання ОСОБА_3 є виключно оціночними судженнями, оскільки вони містять лише критику та оцінку дій позивачів з приводу незаконних дій в частині продовження контрактів з відповідними директорами шкіл в супереч вимог Закону України «Про освіту», а також такі висловлювання не зазначено жодного конкретного факту у відношенні позивачів щодо скоєння ними протиправних дій.

Щодо вимоги позивачів про видалення відео-сюжету вказує, що така вимога порушує низку стандартів, передбачених Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а тому є неприйнятною і застосування такого крайнього заходу, як видалення інформації може мати ознаки цензури, а тому застосування такого заходу є недопустимим у демократичному суспільстві. Вказані твердження повністю кореспондуються із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме.

Вказує, що факт порушення права позивачів вимагає доведення наявності конкретної моральної шкоди, заподіяної позивачам, оскільки позивачі пред`явили у даній справі вимогу про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із поширенням персональних даних та інформації, яка не відповідає дійсності, проте позивачами не вказано підтверджуючих фактів з посилання на відповідні докази, які доводять їх моральні чи фізичні страждання або втрати немайнового характеру чи наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, не надано суду розрахунку з чого саме позивачі виходили для визначення суми моральної шкоди, в зв`язку з чим відсутні законні підстави для стягнення моральної шкоди.

Просить ухвалити рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідачем, Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради подано відзив на позов у якому відповідач проти позову заперечив та свої доводи обґрунтовує тим, що є помилковим посилання позивачів у позові на частину третю статті 277 ЦК України, оскільки її виключено на підставі Закону №1170-VII від 27 березня 2014 року. Вказує, що позивачі в своїй позовній заяві не заперечують, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у сесійній залі Костопільської міської ради, в присутності представників ЗМІ, проведено прес-конференцію на тему: «Зловживання в освіті Костопільщини», за участі начальника управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3, секретаря Костопільської міської ради ОСОБА_7 та заступника міського голови ОСОБА_8. Після проведення прес-конференції, ІНФОРМАЦІЯ_6, на офіційних Facebook-сторінках Костопільської міської ради і управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради було розміщено публікації наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_7». ОСОБА_3, начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради інформувала присутніх представників ЗМІ про те, що протягом 2018-2019 років, посадові особи Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству. Як результат - подано заяву до правоохоронних органів, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.267 Кримінального кодексу України. Вказує, що в даному випадку відсутнє порушене права чи інтересу позивачів, оскільки інформація, що була розміщена в соціальній мережі Facebook на сторінках відповідача 1 та відповідача 2 стосується Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації, які не являються учасниками даної справи. Та обставина, що ОСОБА_4 була керівником управління освіти Костопільської райдержадміністрації, а ОСОБА_1 головою Костопільської районної ради не є підставою вважати порушення прав позивача, оскільки позивачі звернулися до суду з позовом як фізичні особи, а не як керівники вказаних установ з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації. Вважає, що оскаржувані твердження були дані упродовж прес-конференції, призначеної для громадськості. Метою оскаржуваних тверджень було інформування громадськості про виявлені порушення внаслідок заключення контрактів з директорами шкіл Костопільського району всупереч чинному законодавству і такі твердження та інформування про звернення до правоохоронних органів у зв`язку з виявленими порушеннями були обережними та не могли порушити особисті немайнові права позивачів, оскільки в них відсутні будь-яка згадка про їх прізвище, ім`я та по батькові. Аналогічно висловлювання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» також не містять будь-якої згадки про ім`я та прізвища осіб відносно яких подавалася заява про злочин до правоохоронних органів, а лише містяться пояснення щодо того, що стало підставою для такого звернення.

Також вказує, що публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства до його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу і поширена відповідачами інформації стосувалася політичних, публічних осіб, без зазначення їх імені та прізвище, рівень критики яких є значно ширшим, а тому з урахуванням ведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду відсутні підстави для задоволення позову. Відтак, поширена відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року інформація була їх власними судженнями та оцінкою підготовленої і оформленої у вигляді заяви до правоохоронних органів інформації щодо посадових осіб Костопільської районної ради та управління освіти Костопільської райдержадміністрації. Таке поширення є оціночними судженнями відповідачів, які ґрунтуються на їх особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, а не твердженням.

Зазначає, що позивачами не доведено та не надано доказів, які б свідчили, що внаслідок поширення відповідачами інформації останнім були спричинені моральні страждання, які призвели до погіршення стану здоров`я та відбулися вимушені зміни у їх життєвих і виробничих стосунках та інше, а тому підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Позивачем подано відповідь на відзив на позов, поданий Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України», та у якій останні вказали, що положеннями статті 64 ЗУ «Про телебачення та радіомовлення» дійсно передбачене право особи вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей, а також право на отримання копії запису відповідного фрагменту, проте зазначена правова норма не передбачає обов`язок громадянина чи юридичної особи вимагати спростування недостовірної інформації лише у передбачений нею спосіб та не містить заборони на інший спосіб захисту порушеного права, зокрема в судовому порядку.

Також вказує, що дійсно статтею 48 ЗУ «Про радіомовлення та телебачення», визначений порядок обліку аудіовізуальних творів та зберігання їх копій (записів), а також встановлений терміни такого зберігання, що усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. Проте, дані положення жодним чином не передбачають обов`язок попереднього звернення особи із скаргою та витребування копії (запису) в телерадіоорганізації, у разі звернення особи до суду із позовною заявою щодо спростування змісту поширеної інформації, а також не містять будь-яких обмежень щодо доведення в суді факту поширення недостовірної інформації з використанням інших доказів.

Вказує, що предметом даного позову є спростування недостовірної інформації поширеної відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зокрема, посадовою особою органу місцевого самоврядування - начальником управління освіти, культури, молоді і спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3 Інформація, яку поширила ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі у телепередачі стосується нібито наявного факту злочину, вчиненого Позивачами - перевищення службових повноважень, проте, відповідно до вимог статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням, можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого і внесення заяви ОСОБА_3 до ЄРДР жодним чином не свідчить про перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у статусі підозрюваної або підозрюваного чи обвинуваченої або обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, оскаржувані твердження зроблені не в рамках кримінального провадження, а поширені на телебаченні та в мережі Інтернет, що робить цю інформацію доступною для невизначеного кола осіб.

Недостовірність поширеної інформації ОСОБА_3 також підтверджується довідками серія МВС, згідно з яких ОСОБА_4 та ОСОБА_1 станом на травень 2021 року до кримінальної відповідальності не притягувались, незнятої чи непогашеної судимості - не мають, в розшуку - не перебувають, а тому за відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили, щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 у телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA Рівне» поширила інформацію, яка порушує їх право на повагу до гідності та честі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за наведених у ньому підстав. Пояснив, що висловленою відповідачем ОСОБА_3 недостовірною інформацією про вчинення ним, як головою Костопільської районної ради злочину завдано шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Просить позов задоволити.

Представник позивачів, адвокат Луцюк М.П. підтримав позовні вимоги позивачів та пояснив, що для визнання поширеної відповідачем ОСОБА_3 інформації недостовірною не обов`язково має бути вказано ім`я та прізвище позивачів, оскільки висловлення останньої були у формі звинувачення у вчиненні злочину, а не оціночними судженнями і остання виступала на прес-конференції та на телеканалі як посадова особа - керівник установи і такі висловлювання є неприпустимими та такими, що порушують честь, гідність та ділову репутацію позивачів, які тривалий час працювали на посадах в органах влади та здобули позитивну ділову репутацію. Просить позови задоволити, а в частині відшкодування моральної шкоди просить стягнути її у розмірі по 30000 грн. кожному з позивачів.

Представник Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Погас О.А. , в судовому засіданні проти позовів заперечив та пояснив, що позивачами порушено порядок спростування недостовірної, на їх думку, інформації, що останніми не надано належних доказів поширення недостовірної інформації, що вимоги про зобов`язання вилучити публікації є по суті цензурою і не можуть бути задоволені. Просить у задоволенні позовів відмовити.

Представник відповідачів - Костопільської міської ради та Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради, адвокат Сорока В.Г. проти позовів заперечив та пояснив, що поширена відповідачами інформація не порушує права позивачів, оскільки їх імена не вказано, а висловлювання начальника Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради є виключно оціночним судженнями. Також пояснив, що позивачі були публічними особами і відповідно до практики ЄСПЛ мали б бути готові до критики свої дій. Просить відмовити у задоволенні позовів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_2 , представника відповідачів Костопільської міської ради, Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради Сороки В.Г., представника відповідача Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Погаса О.А., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне.

Так, рішенням Костопільської районної ради Рівненської області сьомого скликання від 12.11.2015 №1 обрано депутат ОСОБА_1 головою Костопільської районної ради.

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 27.08.2014 №70-к призначено ОСОБА_4 з 28 серпня 2014 року на посаду начальника відділу освіти районної державної адміністрації в порядку переведення.

Розпорядженням голови Костопільської районної ради Рівненської області сьомого скликання від 20.11.2020 №245 припинено достроково повноваження депутата районної ради сьомого скликання ОСОБА_1 , що є підставою для дострокового припинення повноважень голови Костопільської районної ради сьомого скликання та звільнення 20.11.2020 на підставі п.2 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації від 24.12.2019 №51-к звільнено ОСОБА_4 27 грудня 2019 року з посади начальника відділу освіти Костопільської районної державної адміністрації у зв`язку з переведенням на посаду радника голови Костопільської районної ради.

Із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.03.2021 вбачається, що до реєстру внесено відомості №0000059, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.367 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 15.03.2021 року до ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_3 - начальника управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради про те, що посадові особи Костопільської РДА, Пісківської сільської ради, неналежно виконували свої службові обов`язки з приводу продовження строку дії контрактів навчальним закладам освіти.

ІНФОРМАЦІЯ_6 на Facebook-сторінці Костопільської міської ради розміщено публікацію: «ІНФОРМАЦІЯ_7». ОСОБА_3, начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради інформувала присутніх представників ЗМІ про те, що протягом 2018-2019 років посадові особи Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству і як результат - подано заяву до правоохоронних органів, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України».

Також ІНФОРМАЦІЯ_6 на Facebook-сторінці Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради розміщено публікацію: «ІНФОРМАЦІЯ_7». ОСОБА_3, начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради інформувала присутніх представників ЗМІ про те, що протягом 2018-2019 років посадові особи Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству і як результат - подано заяву до правоохоронних органів, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України».

Вказані обставини підтверджуються фотознімками Facebook-сторінок Костопільської міської ради та Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради.

Факт розміщення вказаних публікацій на Facebook-сторінках сторони не заперечували.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19:00 год на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» було трансльовано сюжет щодо перевищення службових повноважень колишніми чиновниками у галузі освіти на Костопільщині. На початку сюжету було показано уривки прес-конференції, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_6 у Костопільській міській раді на тему: «Зловживання в освіті Костопільщини», за участі начальника управління освіти, культури молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3, секретаря Костопільської міської ради ОСОБА_7 та заступника міського голови ОСОБА_8.

Також в ефірі було показано короткий коментар від позивачів, отриманий кореспондентом «UA: Рівне» ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо озвученого на прес-конференції. У студії телеканалу була присутня начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3 , у якої у прямому ефірі ведучою « UA: Рівне » ОСОБА_6 було взято інтерв`ю на вказану тему. В ході інтерв`ю, відповідаючи на запитання ведучої, ОСОБА_3 вказує, зокрема: «Тут навіть не треба було, знаєте щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху» (18 хв. 00 с. відеозапису телепередачі); «Справа в тому, що ми саме розбирали саме оцей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення свої службових повноважень» (18 год. 36 с. відеозапису телепередачі); «Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норм закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.» (20 хв. 15 с. відеозапису телепередачі).

Факт виходу в ефір вказаної телепередачі сторони не заперечували.

При цьому, запис телепередачі «Сьогодні. Головне» від ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено у мережі Інтернет на ютуб-каналі «Суспільне. Рівне», до якого є вільний доступ на момент розгляду справи за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Факт існування вказаного відеозапису в мережі Інтернет на каналі веб-сайту youtube.com сторони не спростовували і не заперечували.

Відеозапис телепередачі оглянутий в судовому засіданні.

Із довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ААА №1105078 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 12.05.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Із довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ААА №1105044 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 12.05.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року).

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46).

Суд враховує при цьому правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «фактів».

Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.

Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

При цьому. Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)).

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на Facebook-сторінках Костопільської міської ради та управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради було розміщено публікації наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_7». ОСОБА_5 , начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради інформувала присутніх представників ЗМІ про те, що протягом 2018-2019 років посадові особи Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству і як результат - подано заяву до правоохоронних органів, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, вказані публікації мають узагальнений характер, не містять вказівки на конкретні посади чи конкретних посадових осіб Костопільської районної ради та відділу освіти Костопільської райдержадміністрації, не містять імен на прізвище будь-яких осіб, а лише містять відомості про те, що посадові особи вказаних установ заключали контракти з директорами шкіл району всупереч чинному законодавству, внаслідок чого було подано заяву до правоохоронних органів та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.

Будь яких прямих звинувачень у вчиненні будь-яких правопорушень чи вказівок на неправомірність дій конкретних осіб чи посадових осіб вказані публікації також не містять, а тому неможливо стверджувати, що вказані публікації стосуються саме позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відтак, відсутні підстави стверджувати, що зазначені публікації носять характер недостовірних відомостей та порушують у будь-який права позивачів.

При цьому суд також враховує, що практиці Європейського суду з прав людини, наявні рішення, у яких зазначається, що такого способу правового захисту, як видалення публікації, взагалі не передбачено законом, тому його не можна застосовувати.

Так у справі Wкgrzynowski and Smolczewski проти Польщі (Wegrzynowski and Smolczewski v. Poland), де ЄСПЛ погодився із польськими судами в тому, що роль судових органів не полягала в переписуванні подій через винесення остаточних судових рішень і ухвалення постанов про видалення з публічного домену всіх слідів публікації, які могли бути знайдені в минулому для того, щоб визнати необґрунтованим заплямування репутації окремих осіб. Тобто, наприклад, коли приймається рішення про визнання інформації недостовірною в друкованих ЗМІ, то ніхто не вилучає з архіву газети та не спалює їх, вони залишаються, але публікується спростування, щоб довести до відома читачів, що ця інформація була недостовірною. Це саме має відбуватися і з інформацією в Інтернеті, оскільки немає потреби переглядати історію і зачищати інтернет-архіви, тому що фактично це буде зводитися до цензури, яка заборонена у будь-якій демократичній державі. Більш того, тут наявний законний інтерес суспільства у питанні доступу до публічних інтернет-архівів преси, який захищається статтею 10 Конвенції. Окрім цього, такі архіви також слугують джерелом для освіти та історичних досліджень з огляду на те, що є легкодоступними та безкоштовними для громадськості.

За таких умов, не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_4 інформації поширеної Костопільською міською радою та управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради на своїх офіційних Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7» та зобов`язання Костопільської міської ради та управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради після набрання законної сили рішення суду у даній справі та не пізніше аніж на 5 (п`ятий) робочий день після набрання законної сили рішення суду у даній справі видалити публікації розміщені на своїх офіційних Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7» та опублікувати резолютивну частину рішення суду у даній справі під заголовком: «Костопільський районний суд Рівненської області визнав інформацію поширену Костопільською міською радою та управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради на своїх офіційних Facebook - сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7 » - недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ».

Проте, судом також встановлено, що після публікації Костопільською міською радою та управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради на Facebook-сторінках ІНФОРМАЦІЯ_6 інформації під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_7», ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19:00 год на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», було трансльовано сюжет щодо перевищення службових повноважень колишніми чиновниками у галузі освіти на Костопільщині, під час якого у студії телеканалу була присутня начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ОСОБА_3 і яка у прямому ефірі під час інтерв`ю, відповідаючи на запитання ведучої, висловлює наступним чином: «Тут навіть не треба було, знаєте щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху»; «Справа в тому, що ми саме розбирали саме оцей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення свої службових повноважень»; «Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норм закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.».

При цьому, ОСОБА_3 , виступає в ефірі телеканалу не як фізична особа, а як начальник управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради та, заявляючи, що нею, як керівником, проведено перевірку порядку укладення контрактів з керівниками навчальних закладів району та виявлено порушення передбаченого законом порядку укладення таких контрактів, висловлюється про начальника відділу освіти та голову Костопільської районної ради, які керувалися певним положенням, розпорядженням Костопільської районної ради і остання рахує, що це злочин, це перевищення службових повноважень. Тобто, кваліфікує дії начальника відділу освіти, яким на той час була позивач ОСОБА_4 та голови Костопільської ради, яким на той час був ОСОБА_1 .

Суд враховує, що висловлювання ОСОБА_3 щодо дій позивачів є такими, що можуть бути перевірені на предмет їх правдивості, оскільки дії, про які заявляє ОСОБА_3 підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення її слів щодо дій начальника відділу освіти та голови Костопільської районної ради до оціночних суджень чи критичних зауважень про їх діяльність.

Враховуючи системний аналіз норм КПК України та принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 КК України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини, суд дійшов до висновку про те, що відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове розслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях.

Таким чином, посилання на конкретну посадову особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.

Проте, як вбачається з довідок МВС України серії ААА №1105078 та ААА №1105044, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 станом на 12.05.2021 до кримінальної відповідальності не притягуються, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають.

Європейський суд з прав людини констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (Bohmerv. Germany. 54, 56, Nestakv. Slovakia, 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (Ismoilovand Othersv. Russia, № 2947/06 від 24 квітня 2008 року). Чи порушує заява державної посадової особи принцип презумпції невинуватості - слід визначати у контексті конкретних обставин, за яких було зроблено таку заяву (Daktaras v. Lithuania). Ніщо не може завадити відповідним органам надавати інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це б суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Allenet de Ribemont v. Frence від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у скоєнні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (п.42 рішення від 21.09.2006 в справі «Грабчук проти України» (заява №8599/02); п.48 рішення від 12.01.2012 в справі «Довженко проти України» (заява №36650/03)).

При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені, й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (рішення у справі «Дактарас проти Литви», від 24 листопада2000 року).

Суд враховує, що висловлювання відповідача ОСОБА_3 зроблені не в рамках кримінального провадження, а у прямому ефірі на телеканалі, відеозапис про що в подальшому був розміщений на каналі веб-сайту youtube.com, де перебуває у вільному доступі на даний час.

При цьому, висловлювання, зроблені ОСОБА_3 щодо вчинення злочинів були далекими від обережних.

Враховуючи викладене, за відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 поширила щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 інформацію, яка порушує їх особисте немайнове право, а саме - звинувачення у злочині.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у Постанові від 01 березня 2021 року у справі №577/4402/19-ц, провадження №61-14248св20.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 хоча і є публічними особою, які потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як вони виконували свої функції, проте поширена щодо позивачів інформація стосується звинувачення у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що висловлювання ОСОБА_3 в ефірі на телеканалі « UA: Рівне » у телепередачі «Сьогодні. Головне»: «Тут навіть не треба було, знаєте щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху»; «Справа в тому, що ми саме розбирали саме оцей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення своїх службових повноважень»; «Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норм закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.» є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.

Вказаного висновку суд дійшов виходячи із відсутності належних та допустимих доказів достовірності розповсюдженої відповідачем інформації відносно позивачів, як начальника відділу освіти та голови Костопільської районної ради, що свідчить про протилежне, тобто про її недостовірність, а тому порушене право позивачів підлягає захисту у визначений законодавцем спосіб шляхом спростування недостовірної інформації особою, яка поширила цю інформацію у той спосіб, у який така інформація була поширена.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 , допустила вказані висловлювання не як фізична особа, а як керівник (працівник) органу влади - Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради, то відповідальність за такі висловлювання останньої несе саме вказана юридична особа.

Таким чином, поряд з позовною вимогою щодо визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів та вимогою про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», також підлягає до задоволення вимога про зобов`язання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» надати Управлінню освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради ефірний час на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» для транслювання його сюжету щодо спростування поширеної раніше інформації, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шляхом зачитування резолютивної частини рішення суду по даній справі в ефірі телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA: Рівне».

При цьому суд враховує, що саме відповідач Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» здійснило трансляцію висловлювань ОСОБА_3 , як начальника Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради щодо позивачів під час телепередачі і у своєму відзиві останній фактично намагається довести, що поширена інформація є достовірною, не заперечуючи факту поширення інформації та факту розміщення відеозапису телепередачі в мережі Інтернет, а тому останній несе солідарну із Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради відповідальність за її поширення.

За приписами ст.280 ЦК якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Статтею 23 ЦК встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ст.1167 ЦК моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відтак, суд дійшов висновку, що зміст поширеної відповідачем недостовірної інформації щодо позивачів, безпідставно звинувачених у скоєнні злочину, викликає у глядачів негативні враження і формує думку, яка змінює позитивне ставлення до особи на негативне, що потребує чималих зусиль для відновлення репутації. Розповсюджена стосовно позивачів інформація є негативною інформацією, що принижує честь, гідність та дискредитує їх в очах суспільства, а викладена у формі ствердження суб`єктивна думка висловлена в неприпустимій формі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація позивачам моральної шкоди в розмірі 15000 гривень кожному є, на переконання суду, достатньою для відшкодування.

Відтак, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково.

Щодо стягнення понесених судових витрат на правову допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачами надано попередні (орієнтовні) розрахунки суми судових витрат на професійну правничу допомогу по 5657 грн. кожним, квитанції установи банку №0.0..1 від 15.04.2021 та №0.0..1 від 20.04.2021 про сплату витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. кожним.

При цьому суд враховує, що відповідачі не висловлювали будь-яких заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, а відтак у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у Постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у Постанові від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов переконливого висновку, що з відповідачів солідарно на користь кожного із позивачів підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3547 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачами при зверненні до суду кожним сплачено 4994 грн. судового збору, що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 19.04.2021, ;0.0..1 від 19.04.2021, №55601800 від 26.04.2021, №0.0..1 від 20.04.2021, №0.0..1 від 20.04.2021, №55601844 від 26.04.2021.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що з відповідачів солідарно на користь кожного із позивачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2951 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 141, 211, 258, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 3, ), Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) інформацію, поширену начальником Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради () ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне», а саме висловлювання:

«Тут навіть не треба було, знаєте щось досліджувати, щось копати, всі факти злочину були зверху»;

«Справа в тому, що ми саме розбирали саме оцей момент, саме ось цю справу, тому, що, і в самій заяві подавалося саме про ось цей факт злочину такий, про ось це перевищення свої службових повноважень»;

«Про те, що говорять, що вони керувалися, от, наприклад, начальник відділу освіти, так, і голова Костопільської районної ради керувалися певним положенням, яке, розпорядженням Костопільської районної ради, я рахую, що це злочин, це перевищення службових повноважень, тому, що ніяке розпорядження, ніякі накази на рівні самоврядування місцевого самоврядування, вони не зупиняють дію норм закону, ось в цьому саме, я переконана, що саме ось в цьому і є злочин - перевищення службових повноважень.»

Зобов`язати Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) протягом 5 /п`яти/ робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» шляхом оголошення в ефірі телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA: Рівне» резолютивної частини рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) протягом 5 /п`яти/ робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду у даній справі, надати Управлінню освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) ефірний час на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» для транслювання його сюжету щодо спростування поширеної раніше інформації, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі «UA: Рівне» у телепередачі «Сьогодні. Головне» щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом зачитування резолютивної частини рішення суду по даній справі в ефірі телепередачі «Сьогодні. Головне» на телеканалі «UA: Рівне».

Стягнути з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 15000 /п`ятнадцять тисяч/ грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 15000 /п`ятнадцять тисяч/ грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) та Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3547 /три тисячі п`ятсот сорок сім/ грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути солідарно з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) та Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3547 /три тисячі п`ятсот сорок сім/ грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути солідарно з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) та Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2951 /дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну/ грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути солідарно з Управління освіти, культури, молоді та спорту Костопільської міської ради (м.Костопіль Рівненської області, вул.1 Травня, 7, ) та Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (м.Київ, вул.Іллєнка Юрія 42, ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2951 /дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну/ грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 23.09.2021.

СуддяВ. В. Левчук