Провадження №2/592/517/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 06.08.2013 року, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. На виконання умов договору, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 20000,00 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак позичальник грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав. Сума заборгованості ОСОБА_1 , станом на 05.10.2020 року, становить 37163,04 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.08.2013 року в розмірі 37163,04 грн., а також 2102,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування своїх заперечень надала пояснення, аналогічні викладеним у письмовому відзиві на позовну заяву, де вказано, що в підписаній сторонами Анкеті-заяві від 06.08.2013 року відсоткова ставка за користування кредитом взагалі не зазначена, відсутні відомості про стягнення неустойки у випадку невиконання договірних зобов`язань. Матеріали справи не містять жодних підтверджень того, що саме Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою і Тарифи банку, на які посилається позивач, розуміла відповідач в момент підписання договору. Тобто відсутні докази, котрі свідчать про конкретні умови кредитування, запропоновані позичальнику ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.08.2013 року, з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де підписала Анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.26,59-60).

Позичальник ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку і Пам`яткою клієнта, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом у заяві (а.с.26).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкривши кредитний рахунок, встановивши кредитний ліміт (а.с.24-25) та надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с.10-18), однак заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом позичальником у встановлені строки сплачена не була.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.08.2013 року, сума боргу ОСОБА_1 , станом на 05.10.2020 року, становить 37163,04 грн., з них заборгованість: по тілу кредита 28641,00 грн.; за простроченими відсотками 8522,04 грн. (а.с.18-23).

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі статті 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надана банком Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписана ОСОБА_1 (а.с.26), не містить ознак узгодження в письмовій формі домовленості сторін щодо розміру кредиту, порядку і способу його погашення, розміру відсотків за користування кредитними коштами, відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.26) та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.28-57) також не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки матеріали справи достовірно не містять підтвердження того, що саме ці Витяги в редакціях, доданих до позовної заяви, розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н від 06.08.2013 року, підписаній позичальником ОСОБА_1 , процентна ставка не зазначена, відсутнє погодження про нарахування відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

З виписки про рух грошових коштів по рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» для ОСОБА_1 вбачається, що позичальник періодично використовувала кредитні грошові кошти та сплачувала певні суми для погашення заборгованості за наданим кредитом. Разом з тим, до матеріалів справи не надано належних та беззаперечних доказів на підтвердження узгодження між сторонами в письмовій формі, під час укладення Договору про надання банківських послуг, умов щодо нарахування відсотків за користування кредитом.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.08.2013 року в розмірі 28641,00 грн., що становить прострочене тіло кредиту.

Представником позивача при зверненні до суду із вказаним позовом сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с.69).

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково на суму 28641,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає сплаті 1618,54 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на корить Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р № НОМЕР_2 ) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.08.2013 року в розмірі 28641 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок одна) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на корить Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р № НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко