Ухвала

Іменем України

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 336/1024/20

провадження № 61-15010ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Долі Дмитра Миколайовича, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Дніпро), заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс»,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії

та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро)), заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укртехфінанс»), у якій просила: поновити строк на звернення до суду зі скаргою; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) П`янида Б. В.

від 13 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58615433 та зобов`язати усунути порушення вимог закону при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого

2021 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії

та рішення державного виконавця. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

06 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Доля Д. М., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою наухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року (надійшла до суду 08 вересня 2021 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) П`янида Б. В. від 13 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58615433 і зобов`язання усунути порушення вимог закону при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом

м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що виконавчий лист № 0827/966/12, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року, на підставі якого державний виконавець виніс постанову від 13 березня

2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58615433, має підчистки та замазування рукописного тексту коректором в графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення», що унеможливлює достеменне встановлення звернення до виконання судового рішення та, як наслідок, свідчить про пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також, у згаданій графі виконавчого листа після підчистки та замазування рукописного тексту наявна рукописна примітка про повернення виконавчого документа стягувачу 28 лютого 2017 року на підставі пункту 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, виконавчий лист містить посилання на ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності, який не відповідає ідентифікаційному коду стягувача у цьому провадженні, а юридичних осіб з таким ідентифікаційним кодом не існує.Суд апеляційної інстанції не розглянув доводи заявника щодо незаконності ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

від 21 квітня 2021 року про заміну стягувача у виконавчому провадженні,

а саме АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укртехфінанс».

1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте представник ОСОБА_1 - адвокат

Доля Д. М., просить цей строк поновити, посилаючись на те, що повний текст постанови Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року було отримано засобами поштового зв`язку 06 серпня 2021 року, на підтвердження чого надав докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено

з поважних причин, а тому його слід поновити.

2. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 28 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року, позов

АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Звернуто стягнення на квартиру

АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної власності по 1/2 частині кожному на підставі договору міни, зареєстрованого Запорізькою будівельною товарною біржею від 23 вересня 1998 року за № 964, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, не нижчою за 167 900,00 грн, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором

від 09 грудня 2005 року № 014/17-02/3821-50 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 260 760,05 грн, у тому числі: 144 599,59 грн - заборгованість по кредиту, 65 013,93 грн - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом, 51 146,53 грн - нарахована пеня за порушення умов кредитного договору. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

04 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист № 0827/966/12, який пред`явлено для примусового виконання до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (а. с. 9).

14 січня 2014 року відкрито виконавче провадження № 58875689

з примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року (а. с. 85).

28 грудня 2017 року виконавчий лист № 0827/966/12 було повернуто стягувачу на підставі пункту 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 84).

20 липня 2018 рокувідкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року, на підставі повторного звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до виконавчої служби у липні

2018 року (а. с. 83).

28 листопада 2018 року виконавчий лист № 0827/966/12 було повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 82).

13 березня 2019 рокувідкрито виконавче провадження № 58615433

з примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року, на підставі повторного звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до виконавчої служби у березні 2019 року (а. с. 7-8).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня

2021 року замінено сторону виконавчого провадження з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укртехфінанс».

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових

осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 13 березня 2019 року,суд першої інстанції,

з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того,

що виконавчий лист було пред`явлено до виконання стягувачем у межах встановленого строку, оскільки 28 грудня 2017 року та 28 листопада

2018 року виконавчий документ повертався стягувачу, що свідчить про переривання відповідного строку.Також, не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження наявність виправлень

у графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення, або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення», а також відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суб`єкта господарювання

з ідентифікаційним кодом, який зазначено, як код стягувача у виконавчому документі.

Крім того, судами встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 06 лютого 2020 року (справа № 0827/966/12) відмовлено

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вказаним рішенням встановлено, що виконавчий лист № 0827/966/12, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року, за своїм змістом відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, встановивши, що державний виконавець діяв у межах повноважень та

у спосіб, що передбачений законом, судами зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) П`янида Б. В. від 13 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58615433 і зобов`язання усунути порушення вимог

закону при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження

виконавчого листа № 0827/966/12, виданого Шевченківським районним судом

м. Запоріжжя 04 квітня 2013 року.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Долі Дмитра Миколайовича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Долі Дмитру Миколайовичу, строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Долі Дмитра Миколайовича, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укртехфінанс», відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць