Єдиний унікальний номер 341/2/21
Номер провадження 2/341/259/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу.

встановив:

Представник Войтюк О. В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу, в якій просить:

- стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова Компанія» Аннесі» 3 % річних в розмірі 2549,26 грн;

-стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова Компанія» Аннесі» інфляційні втрати розмірі 5140,99 грн;

- стягнути судовий збір в розмірі 2102,0 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8644,50 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Галицького районного суду від 27.04.2016 у справі № 341/2119/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Галицька» збитки у порядку регресу в розмірі 27107,93 грн та судовий збір в розмірі 1218,0 грн.

На виконання зазначеного рішення 27.04.2016 видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Однак, з часу постановлення рішення і по сьогоднішній день боржником збитки не погашені і не погашаються взагалі.

У зв`язку із невиконанням боржниками судового рішення щодо погашення збитків ТзОВ «Фінансова Компанія» Аннесі» відповідно до норм чинного законодавства, нараховано інфляційні втрати за період з 30 грудня 2017 року по 29 грудня 2020 року та 3 проценти від простроченої суми за цей же період. Позивач зазначає, що, відповідно, інфляційні втрати від суми боргу 28325,93 грн за 2017-2019 роки складають 5140,99 грн, 3% річних від суми боргу 28325,93 грн за 2017-2019 роки складають 2549,26 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2021 відкрито провадження і розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу.

Копію позовної заяви з додатками відповідач отримав особисто 13.02.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно частини 5 статті 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Галицька» збитки у порядку регресу в розмірі 27107,93 грн та судовий збір в розмірі 1218,0 грн (а. с. 7-8).

20.12.2019 між ПрАТ «СК «Галицька» та ТОВ «ФК «Аннесі» укладено Договір факторингу № 20.12.19-Ф/1 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «Галицька» передала, а ТОВ «ФК «Аннесі» отримав право грошової вимоги у порядку регресу збитків завданих за договором страхування.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії ухвали Галицького районного суду від 17.01.2020 у виконавчому провадженні від 31.07.2018 № 51944762 стягувача ПАТ Страхова компанія «Галицька» замінено на ТзОВ «Фінансова компанія «Аннесі».

Крім цього, відповідно до змісту постанови Галицького районного відділу ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2020 повернуто виконавчий документ ТзОВ «Фінансова компанія «Аннесі» у виконавчому провадженню № АСВП: 51944762 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аннесі» відшкодування в розмірі 28325,93 грн.

Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на теперішній час відповідач у повному обсязі виконав рішення Галицького районного суду від 27.04.2016 та повернув позивачу встановлену цим рішенням суму заборгованості у розмірі 28325,83 грн, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд звертає увагу, що підставою цього позову є власне не виконання зобов`язання на підставі рішення суду про відшкодування шкоди в порядку регресу. Це дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми.

Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних включно до 29.12.2020.

Отже, ураховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 30.12.2017 по 29.12.2020.

Таким чином, за період з 30.12.2017 по 29.12.2020 інфляційні втрати становлять 5140,99 грн.

3 % річних за період з 30.12.2019 по 29.12.2020 враховуючи кількість днів прострочення виконання зобов`язання щодо повернення боргу (1095 днів), становлять 2549,26 грн. (28325,93 грн * 3 % /365 днів *1095 днів).

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 5140,99 грн інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 30.12.2017 по 29.12.2020, які він просить стягнути, та 2549,26 грн 3% річних за вказаний період, а всього 7690,25 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги, укладеним 20.12.2019 між адвокатом Войтюком О. В. та ТзОВ «ФК» Аннесі» в особі директора Кіналя В. І., свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, додатковою угодою № 3 від 20.12.2019 актом приймання-пердачі правової (правничої) допомоги та платіжним дорученням від 11.12.2020 № 157 про оплату 8444,50 грн за надання професійної правничої допомоги та квитанція про оплату судового збору у розмірі 2102,0 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої цього ж Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як убачається з матеріалів справи, вищевказана справа не є складною, відноситься до категорії малозначних справ, ціна позову складає 7690,25 грн. Водночас, представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), оскільки з акта приймання-передачі правової (правничої) допомоги убачається вартість послуг, які адвокатом не виконувались, а саме, до матеріалів справи не долучено будь-яких заяв чи клопотань адвоката. Крім цього, адвокат не вів представництва інтересів позивача у суді, оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу за кожним із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, а саме, за вивчення матеріалів справи, формування правової позиції у розмірі 1000,0 грн, за підготовку позовної заяви для подачі позову до суду у розмірі 1000,0 грн та 300,0 грн за підготовку процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,0 грн.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 257, 261, 267, 625, 1049 ЦК України, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 30 грудня 2017 року по 29 грудня 2020 року в розмірі 5140,99 гривень та 3% річних за період з 30 грудня 2017 року по 29 грудня 2020 року в розмірі 2549,26 гривень, а всього 7690,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» судовий збір у розмірі 2102,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» витрати на правничу допомогу у розмірі 2300,0 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» (юридична адреса: Київська область, с. Софіівська Борщагівка, вул. Богулюбова, 42/109, ).

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

СуддяМ. Р. Мергель