ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1443/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/856/20 Категорія: Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2021 року, ухваленого в складі судді Прилуцького В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Костянтинівська сільська рада Смілянського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним, повний текст рішення складено 27 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті батька прийняли позивач та відповідач у справі, подавши заяви до Смілянської державної нотаріальної контори.

Нотаріусом позивачу було повідомлено про те, що за життя його батьком було складено на ОСОБА_3 заповіт посвідчений секретарем Костянтинівської сільської ради Смілянського району 29 вересня 2016 року.

Позивач постійно проживав та був зареєстрований разом з батьком. При цьому, батько жодного разу не виявляв бажання заповісти все своє майно на будь-яких осіб.

Вважає, що батько не міг скласти заповіт, а підпис на даному документі не його, що є підставою для визнання заповіту недійсним.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати заповіт, посвідчений секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району від 29 вересня 2016 року, яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 належне йому все своє майно, недійсним.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Костянтинівську сільську раду Смілянського району Черкаської області.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що

факт неможливості подання для проведення почеркознавчої експертизи вільних та умовно-вільних зразків підписів ОСОБА_4 не може розглядатися судом, як однією із підстав для задоволення позовних вимог, так як висновок експерта не є беззаперечним доказом і повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами.

Із тексту оспорюваного заповіту вбачається, що посадовою особою було встановлено особу заповідача, йому роз`яснено зміст ст. ст.1235, 1241, 1254, 1255, 1274, 1276, 1307 ЦК України, заповіт містить власноручний підпис заповідача, що свідчить про те, що він особисто підписав заповіт, до підписання заповіт був прочитаний уголос заповідачем особисто, дату і час його складання, а тому його зміст відповідає нормам законодавства, отже підстави для визнання недійсним правочину відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він постійно проживав разом з батьком і останній жодного разу не виявляв бажання заповісти все своє майно на будь-яких осіб, а підпис на заповіті не його.

Всупереч вимог статті 1247 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11 листопада 2011 року не було дотримано вимог щодо форми посвідчення спірного заповіту, зокрема в приміщенні органу місцевого самоврядування, що є наслідком визнання його недійсним.

Апелянтом було заявлено про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої було ним оплачено. На вимогу експерта ним було заявлено до суду клопотання про витребування оригіналу заповіту у Смілянській державній нотаріальній конторі, проте в клопотанні йому було відмовлено, чим порушені його права, а саме не призначено експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого 13 січня 2017 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району (а.с. 6).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з наданої суду Смілянською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись сторони по справі, які є рідними сином і дочкою померлого (а.с.37, 40).

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

29 вересня 2016 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений секретарем Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №150, за змістом якого ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право ОСОБА_3 , 1980 року народження (а.с. 50).

Заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі 08 листопада 2016 року реєстратором Черкаська філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи», що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи( а.с. 39).

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Заповіт ОСОБА_4 записаний та посвідчений секретарем виконкому Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області Чмут Т.І., зі слів ОСОБА_4 , яким до підписання був прочитаний уголос та власноручно ним підписаний у присутності секретаря сільської ради. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено, про що зазначено в тексті заповіту.

Заповіт складено у двох примірниках, один з яких зберігається у справах Костянтинівської сільської ради, а інший видається заповідачу.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.(ст..203 ЦК України)

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

В статті 1257 ЦК України законодавець розділив обставини які тягнуть за собою нікчемність заповіту та обставини які свідчать про недійсність заповіту.

Так в частині першій вказаної статті зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В частині 2 визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що його батько не підписував оспорюваний заповіт і даний заповіт не відповідає його волевиявленню.

Згідно частин 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Для встановлення належності підпису особі необхідні спеціальні знання, а відтак для доведення підстав зазначених в позовній заяві належним та допустимим доказом є висновок експерта. (ст..ст.102,103 ЦПК України)

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року за клопотанням позивача призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено запитання чи дійсно підпис та запис «заповіт записано з моїх слів та прочитано мною в голос» в заповіті від 29 вересня 2016 року, посвідченому секретарем Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за №150, вчинений ОСОБА_4 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручено проводити експертам Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до клопотання експерта Черкаського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Крикливенко Т. для проведення експертизи було запропоновано надати наступні матеріали: оригінал заповіту від 29 вересня 2016 року; вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_4 виконані по часу найближчому до часу виконання досліджуваного підпису (кінець 2015 - вересень 2016 року); умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_4 виконані ним з вересня 2016 року до дати смерті (а.с. 149).

Зазначене клопотання було направлено позивачу та в супровідному листі до нього від 01 грудня 2020 року судом вказано про необхідність надання вказаних матеріалів до 18 грудня 2020 року (а.с. 153).

На виконання вказаного клопотання позивачем було подано заяву від 14 січня 2021 року в якій він просив суд витребувати із Смілянської державної нотаріальної контори оригінал заповіту ОСОБА_4 від 29 вересня 2016 року та вказував на те, що на даний час відсутні зразки підпису та почерку ОСОБА_4 , виконані по часу найближчому до часу виконання досліджуваного підпису (кінець 2015 - вересень 2016 року) та умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_4 виконані ним з вересня 2016 року до дати смерті.

Оскільки відповіді на клопотання експерта надані не були, клопотання не задоволено, експертом Черкаського відділення КНДІСЕ Крикливенко Т. Я. направлено до суду повідомлення про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у даній справі (а.с. 158).

23 квітня 2021 року позивачем подано до суду клопотання про витребування із Смілянської державної нотаріальної контори оригіналу або завіреної копії заповіту, яким ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3 все належне йому майно. Вказане клопотання протокольною ухвалою суду від 18 травня 2021 року залишено без розгляду.

Апеляційний суд ставиться критично до посилання скаржника на те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування та долучення доказів, в результаті чого не була проведена почеркознавча експертиза, виходячи з наступного.

Частинами 2,3 ст. 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з клопотання про витребування доказів, його було подано після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду, тобто з пропуском строку встановленого ст. 83 ЦПК України. Так, у вказаному клопотанні позивачем не обґрунтовано неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, а відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для його задоволення.

Окрім цього оригінал заповіту це лише частина доказів які не надавали можливість експерту проводити експертизу, про що експертом було зазначено в клопотанні і які позивач вказав як такі, що ним не можуть бути надані, що слугувало перешкодою для проведення експертизи.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо того, що він постійно проживав разом з батьком і останній жодного разу не виявляв бажання заповісти все своє майно на будь-яких осіб, отже позивач має право на спадщину, є безпідставними, оскільки вибір спадкоємців є правом заповідача, яке він здійснює на свій розсуд, та вказані обставини не свідчать про відсутність у померлого волевиявлення на укладення оспорюваного заповіту.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовні вимоги складаються з підстав позовних вимог та предмету позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в позовній заяві серед підстав позовних вимог не зазначав тої обставини, що при посвідченні оспорюваного заповіту не було дотримано вимог щодо форми посвідчення заповіту, зокрема в приміщенні органу місцевого самоврядування, а відтак зазначена обставина в апеляційній скарзі не підлягає прийняттю та розгляду судом апеляційної інстанції на підставі ч.6 статті 367 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Костянтинівська сільська рада Смілянського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2021 року.

Судді