Провадження №2-з/369/67/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

при секретарі: Миголь А.А.

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Сергія Юрійовича про забезпечення позову до його подання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Трофімов Сергій Юрійович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 в межах сплаченої передплати у вигляді авансу в розмірі 260 584,00 грн. та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо його майна, крім майна, звернення стягнення на яке заборонено законом.

Свої вимоги обґрунтовували посилаючись на те, що між заявником ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , 04 березня 2021 року укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири, надалі - попередній договір. Вказаний попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстровано у реєстрі за №523.

За визначеним попереднім договором, продавець у строк до 30.07.2021 року зобов`язується передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (далі - Основний договір), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_2 . Житлова площа 5,6 кв.м., загальна площа 15,8 кв.м.

Квартира на момент укладання попереднього договору про укладання договору купівлі-продажу належить продавцю на праві власності, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.04.2020 року, державним реєстратором Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, номер запису 36325640, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер довідки 269605017, від 09.08.2021.

За домовленістю між продавцем та покупцем щодо умов основного договору сторони у п. З встановили: договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений не пізніше 30.07.2021 року, ціна продажу встановлена в розмірі 260 684,00 грн., що станом на 04.03.2021 року еквівалентно становить 9401,00 доларів США, вартість одного квадратного метра квартири закріплена на рівні 16 499,00 грн. порядок проведення розрахунків за основним договором - покупець має перерахувати належну з нього грошову суму, за винятком суми авансу під час укладання основного договору і у порядку визначеному основним договором.

Згідно з п. 4 попереднього договору та з метою підтвердження намірів придбати квартиру покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 260 584,00 грн., що станом на 04.03.2021 року еквівалентно становить 9397,00 доларів США (дев`ять тисяч триста дев`яносто сім доларів 00 центів). Факт передачі/отримання грошових коштів підтверджується власним підписом представника продавця на попередньому договорі.

Таким чином, укладаючи та підписуючи попередній договір, покупцем та продавцем досягнуто згоди відносно всіх істотних умов, відповідає їх волевиявленню, нез`ясовані питання при його укладанні відсутні.

Водночас, у строк до 30.07.2021 року (як встановлено пп. 1, 3 попереднього договору) та станом на дату подання цієї заяви про забезпечення позову що подається до пред`явлення позову продавцем не вчинено жодний дій щодо виконання умов попереднього договору, і як наслідок основний договір не укладений, квартира АДРЕСА_2 з житловою площею 5.6 кв.м. та загальною площею 15,8 кв.м, у власність покупця - не передана.

Отже, у діях (бездіяльності) продавця вбачається безпідставне ухилення (ігнорування) від виконання взятих на себе зобов`язань що в свою чергу порушує права покупця, в зв`язку з чим, останній змушений звернутися з цією заявою про забезпечення позову що подається до пред`являється позову за захистом своїх порушених прав.

Заявник впевнений, що продавець не має наміру та всіляко ухиляється від виконання обов`язку з укладання основного договору та передачі у власність квартири, яка є предметом попереднього договору, чим порушує права і законні інтереси покупця, а отже є всі підстави стверджувати, що квартира, яка наразі знаходиться у власності у продавця, без згоди покупця може бути відчужена продавцем на користь третіх осіб для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Разом з тим, позивач, у заяві про забезпечення позову вказав, що сума коштів, що підлягає стягненню з відповідача є 260 584, 00 грн., і відповідач може ухилитися від їх стягнення, жодних інших доводів для забезпечення позову не навів, не надав суду жодного доказу вартості майна що є у відповідача, що дозволило б суду визначити співмірність та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування припущення та обставин, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, представника позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Сергія Юрійовича про забезпечення позову до його подання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: А.Я. Волчко