Справа № 710/1633/20 Провадження № 2/710/110/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сивоконя С.С.,

секретаря судового засідання Бойко О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестиційна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за не відбуду відпустку та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

27.11.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 64592,86 грн, заборгованість з компенсації за не відбуту відпустку у розмірі 7617,13 грн, моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 01.12.2017 позивач був прийнятий на посаду дробарника у ТОВ «Інвестиційна компанія» згідно наказу №30/11 від 30.11.2017 та працював до 19.11.2018. Причина звільнення була невиплата відповідачем заробітної плати. З липня 2018 року відповідач перестав виплачувати позивачу заробітну плату, без пояснення причини її невиплати, мотивував відсутністю коштів. За період з 01 липня до 30 листопада 2018 року заборгованість по заробітній платі склала 64592,86 грн, компенсація за невикористану відпустку за 2018 рік складає 7617,13 грн. Розрахунки заборгованої заробітної плати та компенсації за не відбуту відпустку позивач вимушений був робити самостійно, оскільки в період з 2018 по даний час позивач намагався отримати в бухгалтерії відповідача довідки про заборгованість по всіх виплатах, натомість отримував відмову, що змушувало позивача неодноразово звертатися до Державної інспекції праці в Черкаській області зі скаргами на дії посадових осіб ТОВ «Інвестиційна компанія». Крім цього, відповідач невиплатою позивачу заробітної плати спричинив моральну шкоду, яка полягає в тому, що останній переносив душевні страждання та переживання, був порушений звичний спосіб життя, позивач докладав зусилля та відшукував матеріальні можливості для утримання своєї сім`ї. У зв`язку зі значною затримкою виплати заробітної плати, позивач відчув моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, змушений економити на харчах, зазначене негативно вплинуло на стосунки у родині. Позивач змушений за захистом своїх прав звернутися до суду.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 01.12.2020 було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2021 витребувано від ТОВ «Інвестиційна компанія»: довідку про розмір заборгованості по заробітній платі ТОВ «Інвестиційна компанія» перед ОСОБА_1 станом на момент видачі довідки (із зазначенням суми боргу помісячно).

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 справу призначено до судового розгляду.

Позивач до суду з`явився, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Не погоджувався на мирову угоду, оскільки сума коштів, що пропонував відповідач значно нижча від тої суми яку відповідач не виплатив йому при звільнені.

Представник відповідача до суду з`явився в підготовче судове засідання, пропонував позивачу укласти мирову угоду на суму 58126,24 грн. Заперечував проти задоволення позовних вимог. В судове засідання призначене на 18.03.2021 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з записом від 01.12.2017 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «Інвестиційна компанія» за професією дробарник. Запис зроблено на підставі наказу №30-11 від 30.11.2017. Згідно з записом від 19.11.2018 ОСОБА_1 було звільнено з роботи за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №62-к від 19.11.2018 (а.с.7).

Згідно з інформацією з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування фактична сума заробітку доходу яка була нарахована страхувальником, код (32741920), ОСОБА_1 за 7-й місяць 2018 року становить 18294,95 грн., за 8-ий місяць 2018 року становить 17292,12 грн, за 9-ий місяць 2018 року становить 4472,10 грн, за 10-ий місяць 2018 року становить 14907,00 грн, за 11-ий місяць 2018 року становить 9626,69 грн (а.с.8).

Відповідно до власного розрахунку ОСОБА_1 грошова компенсація за невикористану відпуску становить 7617,37 грн (а.с.9, 10).

Згідно відповіді на звернення від 30.10.2020 №К-766/14-01/8415 Управління держпраці у Черкаській області адресованого ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю відомостей нарахування заробітної плати за липень та листопад 2018 року не можливо встановити загальну суму заборгованості (а.с.11).

Відповідно до заяви позивача ОСОБА_1 від 27.07.2020 останній звертався до ТОВ «Інвестиційна компанія» про видачу довідки про заборговану заробітну плату (а.с.20).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Згідно зі ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 116 КзПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що 01.12.2017 ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «Інвестиційна компанія» за професією дробарник.

Згідно з інформацією з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування фактична сума заробітку доходу яка була нарахована страхувальником, код (32741920), ОСОБА_1 за 7-й місяць 2018 року становить 18294,95 грн., за 8-ий місяць 2018 року становить 17292,12 грн, за 9-ий місяць 2018 року становить 4472,10 грн, за 10-ий місяць 2018 року становить 14907,00 грн, за 11-ий місяць 2018 року становить 9626,69 грн.

Відповідач не виконав вимоги ухвали судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2021 та не надав довідки про розмір заборгованості по заробітній платі ТОВ "Інвестиційна компанія" перед ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент видачі довідки. Не надав відомості, що підтверджують відсутність заборгованості по заробітній платі суму якої просив стягнути ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки відповідач у справі не надав докази, витребувані судом, чи доказів, що свідчили б поважність причин їх неподання, суд визнає обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, а саме те, що заборгованість ТОВ «Інвестиційна компанія» по заробітній платі перед ОСОБА_1 за становить 64592,86 грн.

Отже, при звільненні, всупереч вимог чинного законодавства, з позивачем не було проведено повний розрахунок всіх сум, що належать йому до виплати, зокрема, заробітної плати за період з 01.07.2018 по 30.11.2018, в сумі 64592,86 грн (18294,95 грн+17292,12 грн + 4472,10 грн+ 14907,00 грн+ 9626,69 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, оскільки відповідач не спростував доводи викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача недорахованої компенсації за не відбуту відпустку в розмірі 7617,13 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Підставою для стягнення моральної шкоди необхідна наявність трьох обставин, які зазначені у ст. 237-1 КЗпП.

Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 (із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до ст.2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач достатньо обґрунтував, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовні вимоги в цій частині належать до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Разом з тим, за правилом п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цей принцип диспозитивності у цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема, впливають на виникнення, рух, розвиток і закінчення судового розгляду (право на звернення з позовом, право на зміну предмета або підстав позову, право позивача заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача), випливають з участі у розгляді справи, забезпечують сторонам належний судовий захист.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідач не скористався своїм правом на відзив, у якому викладаються заперечення проти позову, таким чином, відповідачем не було спростовано факту невиплати заробітної плати в розмірі зазначеному позивачем. Отже суд, вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт невиплати заробітної плати при звільненні позивача.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання заяви у справах позовного провадження сплачується судовий збір фізичними особами у розмір 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений: на 1 січня 2021 року - 2270 гривень. Таким чином мінімальний розмір судового збору за подання заяви у справах позовного провадження має становити 2270,00 х 0,4 = 908,00 гривень.

Враховуючи викладене, оскільки позов задовольняється відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, в загальному розмірі 908,00 грн.

Крім того, позивачем за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. У 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений: на 1 січня 2021 року - 2102 гривні (0,4*2102=840,80)

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 3, 47, 94, 116, 233, КЗпП України, ст. 1, 5, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 4,5 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 12, 13, 60, 76-81, 89,141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія», ідентифікаційний код в , місцезнаходження юридичної особи вул. Васильківська, 3, с. Іскрене, Звенигородського району, Черкаська область, інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків, Черкаської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 24.07.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, заборговану заробітну плату, за період з 01.07.2018 по 30.11.2018 в розмірі 64592,86 грн(шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дві гривні 86 копійок). Сума визначена без утримання обов`язкових платежів.

Рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допустити до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія», ідентифікаційний код в , місцезнаходження юридичної особи вул. Васильківська, 3, с. Іскрене, Звенигородського району, Черкаська область, інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків, Черкаської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 24.07.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, заборгованість з компенсації за не відбуту відпустку у розмірі 7617,13 грн (сім тисяч шістсот сімнадцять гривень 13 копійок) сума визначена без утримання обов`язкових платежів та моральну шкоду 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія», ідентифікаційний код в , місцезнаходження юридичної особи вул. Васильківська, 3, с. Іскрене, Звенигородського району, Черкаська область, інші відомості про особу суду невідомі, на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за такими реквізитами: (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - № UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія», ідентифікаційний код в , місцезнаходження юридичної особи вул. Васильківська, 3, с. Іскрене, Звенигородського району, Черкаська область, інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків, Черкаської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 24.07.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області, шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь