Дата документу 27.09.2021
Справа № 937/6553/21
Провадження № 2/937/3158/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«27» вересня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Колодіної Л.В.,
секретаря судового засідання Арифовій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є власницею даної кімнати, яка належить їй на підставі договору дарування частки від частки приміщення секції кімнат спільного заселення у гуртожитку від 12.05.2018. В зазначеній кімнаті зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , який не є родичем чи близькою людиною ОСОБА_1 .. Обставини реєстрації останнього були обумовлені тим, що з березня 2020 року по грудень 2020 року ОСОБА_2 винаймав її кімнату та за усною між ними домовленістю та її згодою був зареєстрований. Наразі місце проживання відповідача невідоме. Які-небудь речі у кімнаті позивача, які б належали відповідачу - відсутні. Згідно довідки уповноваженої по будинку №18 від 09.07.2021 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає одна. Визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою є необхідним оскільки позивач несе додаткові витрати з оплати комунальних послуг та станом на сьогодні, у зв`язку зі своїм скрутним матеріальним становищем, ОСОБА_1 вимушена оформити субсидію але реєстрація відповідача у її кімнаті позбавляє її такого права. Приймаючи до уваги викладене, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем суттєво порушуються її охоронювані Законом права, тому, вона вимушена звернутися з дійсною заявою.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі.
В судове засідання сторони не з`явились.
Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки з іншими документами на зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до суду повернувся конверт з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 130 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Як вбачається зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності (1/20 частки) належить кімната, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування частки від частки приміщення секції кімнат спільного заселення у гуртодиток, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Земенковою Ю.А. 12 травня 2018 року за №1494, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №123719253 від 14.05.2018/а.с.7-9/.
Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 27.07.2021 № 6028, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.13/.
Відповідно до довідки засвідченої директором ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» Байрактар Ю.Д. від 09.07.2021 за №18, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , одна/а.с.10/.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, реєстрація відповідача в кімнаті створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за нею.
Керуючись ст. ст. 401, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення заочного рішення суду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: Л.В. Колодіна