Справа № 653/1291/21
Провадження № 2/653/806/21
17 вересня 2021 року
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.
за участю секретаря Волвенко А.О.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Приватне орендне підприємство «Чонгар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Приватне орендне підприємство «Чонгар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, і вона прийняла спадщину та 16 жовтня 2020 року переоформила спадкові права на вищевказані земельні ділянки та стала новим власником.
Проте починаючи з 2019 року відповідач розрахунки з орендної плати за вищевказаним договором, з позивачем не проводить, орендна плата за 2019-2020 роки не виплачувалась.
З кінця 2018 року, відповідач припинив фактично свою діяльність, а саме, звільнив працівників, землю не обробляє, контора, в якій розміщувалося підприємство, зруйнована, техніка відсутня.
Вказує, що всупереч умов договору нею не була отримана орендна плата за 2019 та 2020 роки, що є грубим порушенням умов договору та підставою для його розірвання.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, з підстав, викладених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач Приватне підприємство Приватне орендне підприємство «Чонгар» був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
При цьому направлена до відповідача судова повістка була повернута з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не існує.
Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.
Строк дії договору складає 10 років з правом пролонгації (п. 8 договору).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 .
Згідно копій свідоцтва про право на спадщину № 852 та № 853, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_1 , та стала новим власником вищевказаних земельних ділянок, що підтверджено витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний № 228368066 від 16 жовтня 2020 р. та № 228365632 від 16 жовтня 2020 року.
Відповідно до копії листів, 16 листопада 2020 року та 31 березня 2021 року, ОСОБА_1 зверталась до керівника ПП «Приватне орендне підприємство «Чонгар» Німетулаєвої Н. з заявою-вимогою про виплату орендної плати за 2018-2020 роки з урахуванням коефіцієнту інфляції за кожен рік, але відповіді не отримала.
Відповідно до умов укладеного договору орендар сплачує орендодавцеві за один календарний рік орендну плату у розмірі 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаної в п. 5 Договору.
Натуральна форма оплати з розрахунку на один пай зерно (кг) - 1500 кг; рослинна олія - 10 літрів.
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Орендар зобов`язаний нарахувати орендну плату до у період з 15 жовтня по 15 грудня року, за який сплачується орендна плата.
В натуральній формі розрахунок з орендної плати здійснюється з 15 серпня по 15 жовтня поточного року (п. 9 - п. 12 договору).
Зі змісту позовних вимог вбачається, що кожен рік позивач отримував орендну плату в грошовій формі, проте за 2019 та 2020 роки розрахунок з орендної плати з ним не проведено, ділянки не обробляються, підприємство господарську діяльність не здійснює, що на думку позивача, є підставою для розірвання договору оренди.
Суд погоджується з вказаною позицією та вважає, що в ході судового розгляду встановлені підстави, що свідчать про порушення відповідачем умов договору, що надає можливість для розірвання договору за рішенням суду з огляду на наступне.
Статтею 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV.
За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору є також орендна плата.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст. 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Відтак, у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Разом з тим, суд вважає, що розглядаючи можливість дострокового припинення спірного договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.
У відповідності до ст. 626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.
За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.
Разом з тим ч. 3 наведеної статті передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Суд вважає, що визначальним для вирішення питання можливості одностороннього розірвання договору, є закріплення такого права в договорі.
Так, згідно п. 39 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Отже, умовами договору передбачена можливість розірвання договору внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
При цьому, за умовами договору оренди землі в обов`язки орендаря входить обов`язок своєчасно та в повному обсязі проводити розрахунок з орендної плати відповідно до умов договору (п. 33 договору).
В даному випадку суд приходить до висновку, що оплата орендної плати є істотною обставиною, а її не отримання орендодавцем, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за використання земельної ділянки іншою особою.
Так, позивач наголошує, що розрахунок з орендної плати не проводиться, земельні ділянки не обробляються, підприємство господарську діяльність не здійснює, та що орендар припинив виконувати свої обов`язки за договором, втратив до нього цивільно-правовий інтерес.
Вказана позиція відповідачем не спростована, докази протилежного суду не надані.
Суд, в свою чергу, враховує надані на підтвердження вказаних обставин докази, а саме звернення позивача до підприємства та до його директора із листами щодо невиплати їй орендної плати, а саме лист, направлений 31 березня 2021 року на юридичну адресу підприємства, а також на адресу реєстрації директора підприємства - Німетуллаєвої Надіє, відповідь на який, як зазначає позивач, нею отриманий не був.
Таким чином, суд встановив, що відповідачем умови договору оренди землі належним чином не виконуються, орендна плата, як зазначалось вище, своєчасно та у визначеному розмірі не сплачується, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору оренди землі та припинення права оренди за вказаним договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 203, 204,525,629 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 78, 95, 141, 142, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -
Позов представника позивача Супрун Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Приватне орендне підприємство «Чонгар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова