Справа № 703/1058/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 квітня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі за вищевказаним позовом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Однак, у порушення вищевказаної норми ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 не містить інформації про будь-яке місце проживання відповідача, зазначено лише, що відповідач є громадянином Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, також не зазначено офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача.

Крім того, згідно п.6, 7, 8, 9 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У порушення вищевказаних норм, позовна заява ОСОБА_1 не містить: відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, та про те, чи вони взагалі проводилися; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, та про те, чи вони взагалі проводилися; відомостей про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, відповідно до ч.1 ст.106 СК України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Отже, суд розглядає позовні заяви про розірвання шлюбу у випадку наявності в подружжя спільних дітей, а також у разі небажання одного з подружжя розірвати шлюб у добровільному порядку, шляхом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про розірвання шлюбу.

Однак, будь-яких доказів наявності у позивача ОСОБА_1 спільної з відповідачем ОСОБА_2 дитини додані до позовної заяви документи не містять.

При цьому, у позовній заяві, ОСОБА_1 не викладає обставин, які б свідчили про небажання відповідача розірвати шлюб з позивачем в добровільному порядку, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити факт наявності спору між позивачем та відповідачем, який надає право на звернення до суду з відповідним позовом.

Також, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, який після реєстрації та недовгого проживання з позивачем був змушений повернутися до Великобританії, при цьому підставою звернення з даним позовом саме до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області зазначає норми ст.28 та 30 ЦПК України, ст.77 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також, що місцем її реєстрації є м. Сміла.

Однак, ст.30 ЦПК України та ст.77 Закону України «Про міжнародне приватне право» не визначають підсудність справи за позовом про розірвання шлюбу до відповідача, який проживає за межами території України, за місцем реєстрації позивача.

В свою чергу ч.2 ст.28 ЦПК України, визначає, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №303/1463/18, на яку, зокрема, вказує позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, зазначено, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із зазначеним позовом відповідно до положень частини другої статті 28 ЦПК України, за зареєстрованим її місцем проживання чи перебування у разі, якщо на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 даний позов може бути поданий виключно в разі наявності підстав, передбачених ч.2 ст.28 ЦПК України.

Однак таких підстав для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, у позовній заяві не наведено та докази, які підтверджують дані обставини, до позову не додані.

Враховуючи вищевикладене, твердження позивача ОСОБА_1 , що даний позов підсудний Смілянському міськрайонному суду Черкаської області є безпідставним.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено місце проживання відповідача ОСОБА_2 , при цьому з описової частини вбачається, що останній виїхав до Великобританії.

Встановлення місця фактичного проживання відповідача не є обов`язком суду та згідно вимог ЦПК України, даний обов`язок покладається на позивача.

Вищевказані обставини позбавляють суддю об`єктивної можливості, у разі прийняття рішення про відкриття провадження за даною позовною заявою, належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також направити йому копію позовної заяви з додатками, наслідком чого є порушення завдання та принципів цивільного судочинства.

Так, відповідно до ч.1 ст.498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.498 ЦПК України, доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Міжнародні правовідносини України та Великобританії щодо вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних справах врегульовані Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15 листопада 1965 року) (надалі Конвенція).

Згідно ст.1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ст.3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія, виконані офіційною мовою запитуваної Держави. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно ч.3 ст.499 ЦПК України, судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 перебуває за межами території України, а саме у Великобританії, про що стверджує позивач у своїй позовній заяві, у разі відкриття провадження за даним позовом суд України зобов`язаний звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави, до якого мають бути додані два примірники позовної заяви, переклад якої, у даному випадку, має бути здійснений з української на англійську мову.

Однак, позивачем ОСОБА_2 до позовної заяви виконаної на українській мові не додано двох примірників завіреного перекладу позовної заяви із додатками на англійську мову.

Вищевказані недоліки позбавляють суддю об`єктивної можливості прийняти рішення про відкриття провадження за даною позовною заявою та призначити її судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`ятиднів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху до усунення вищевказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.175, 177, 185, 260, 498, 499 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Ігнатенко