КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/7435/17 Головуючий у суді першої інстанції - Ул`яновська О.В.
Номер провадження № 22-ц/824/3740/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого просило суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» кошти в розмірі 31 505,71 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 лютого 2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ToyotaAvensis д.н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно договору добровільного страхування №л40871Га/05АВ. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано відповідача у даній справі - ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, позивачем було відшкодовано потерпілій особі ОСОБА_3 грошові кошти за відновлювальний ремонт автомобіля Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 79 643,66 грн, та згодом позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім», страхової компанії, де було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , із заявою про виплату страхового відшкодування й останнє її задовольнило, виплативши 48 137,95 грн. Позивач вказував, що за таких обставин сума збитків, які не відшкодовані відповідачем по справі становить саме 31 505,71 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» майнову шкоду у розмірі 31 505,71 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір по справі у розмірі 1600 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування» у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження розміру збитків, на які позивач має право в порядку регресу, та не надано доказів, які б підтверджували сплату ПрАТ «Київський страховий дім» відшкодування саме в розмірі 48 137,95 грн на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування». Не зважаючи на вказане, суд першої інстанції, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав щодо стягнення матеріального збитку у розмірі 31 505,71 грн з відповідача на користь позивача.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди №127/16 від 11 травня 2016 року, спричиненої власнику транспортного засобу ToyotaAvensis д.н.з. НОМЕР_1 , вартість майнової шкоди за результатами оцінки прийнята на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу змінних складових, складає 48 637,95 грн. Тобто замовлений позивачем звіт про оцінку вартості майнової шкоди, який наявний в матеріалах справи/, на думку апелянта підтверджує фактичний розмір майнової шкоди, завданої транспортному засобу.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ПрАТ «СК «АХА Страхування» - Волчек Н.М. відповідно до якого не погоджується із доводами, викладеними в апеляційній скарзі відповідача, та просить апеляційний суд відмовити у її задоволенні, залишивши рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року без змін.

Позивач у своєму відзиві вказує на те, що 20 червня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» було здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» «АРКС».

У відзиві зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Винною особою в нанесенні шкоди є саме відповідач ОСОБА_1 і він несе зобов`язання перед позивачем в розмірі витрат на здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 79 643, 66 грн. Між відповідачем та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і як сторона договору саме відповідач має звертатись до ПрАТ «Київський страховий дім» для з`ясування інформації щодо сплати страховиком суми страхового відшкодування і довести, що сплачені кошти в розмірі 48 137,95 грн були сплачені в зарахування суми боргу задля підтвердження зменшення обсягу своєї відповідальності як безпосереднього завдавача шкоди.

Також у відзиві акцентується увага на тому, що відповідно до полісу №АЕ/3051153 встановлено ліміт відповідальності ПрАТ «Київський страховий дім» в розмірі 50 000 грн, франшиза 500 грн. Тому страховик при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності відшкодував оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди третій особі, та відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи було доведено факт заподіяння позивачеві матеріальної шкоди у розмірі 31 505,71 грн, оскільки останнє здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі замість ОСОБА_1 , що, в свою чергу, свідчить про наявність у позивача права звернутись безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2016 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «МАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_3 по Кільцеві дорозі, 22 у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до механічного пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху (а.с.11).

Вказані обставини встановлені у постанові Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року, в якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн (а.с.10).

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №л40871Га/05АВ, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску (а.с.34-39).

ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.19-20).

Відповідно до звіту №127/16 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 від 10 квітня 2016 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 87 376,17 грн, ринкова вартість «Toyota Avensis» - 275 904,58 грн, а розмір майнової шкоди складає 48 637,95 грн (а.с.21-33).

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 10 березня 2016 року, здійсненої ТОВ «Арма Моторс» загальна сума вартості ремонту становить 80 868,66 грн (а.с.15-18).

Відповідно до здійсненого розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування становить 79 643,66 грн (а.с.12-13).

Згідно рахунку №АМСНС05325 від 10 березня 2016 року встановлено, що ремонт авто «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 80 868,66 грн (а.с.14).

Оскільки цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 було застраховано в ПрАТ «СК «АХА Страхування», то останнє здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 79 643,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням №229249 від 12 березня 2016 року (а.с.9).

Крім того, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», поліс серії АЕ №3051153, відповідно до якого ліміт за шкоду життю та здоров`ю становить 100 000 грн, а за шкоду майну - 50 000 грн, франшиза - 500 грн (а.с.42).

ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою вих.№5328/18/ЦВ від 14 червня 2016 року про стягнення заборгованості у порядку регресу (а.с.43).

Крім того, в подальшому, ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся до ОСОБА_1 із претензією про регресні вимоги вих.№СУ/003276/4-1 від 10 січня 2017 року, відповідно до якої вказано, що ПрАТ «Київський страховий дім» сплатило страхове відшкодування у розмірі 48 137,95 грн, а ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити суму боргу, що залишилась після такої виплати у розмірі 31 505,71 грн (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із положенням ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказаний закон також роз`яснює, що саме відноситься до шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, а саме: шкода, яка пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої майну потерпілої особи страховиком, якщо цивільно-правову відповідальність винної особи у дорожньо-транспортній пригоді було застраховано у передбаченому законом порядку.

Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавала шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що вина відповідача у зіткненні транспортних засобів доведена постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка не скасована і відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню, та зважаючи на те, що після виплати страховиком потерпілого страхового відшкодування до останнього перейшло право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що у ПрАТ «СК «АХА Страхування» існують правові підстави для задоволення їх вимоги про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у розмірі 31 505,71 грн (79 643,66 грн- 48 137,95 грн (які вже було виплачено ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано доказів виплати йому страхового відшкодування ПрАТ «Київський страховий дім» у розмірі 48 137,95 грн, апеляційним судом сприймаються критично, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 79 643,66 грн. Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на спростування того факту, що його страхова компанія ПрАТ «Київський страховий дім» не здійснювала вказану виплату.

Посилання апелянта на той факт, що розмір майнової шкоди становить лише 48 637,95 грн, а тому з ОСОБА_1 не мають бути стягнуті грошові кошти також не заслуговую на увагу, оскільки відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до звіту №127/16 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 від 10 квітня 2016 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 87 376,17 грн, а розмір майнової шкоди складає 48 637,95 грн (а.с.21-33).

Оскільки відшкодування підлягають саме витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, то суд першої інстанції дійшов до правомірно висновку про розмір грошової суми, які підлягає до стягнення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2020 року у справі №229/3185/17 (провадження № 61-5875св19), та від 03 грудня 2020 року у справі № 352/1384/18.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, на основі всебічно досліджених матеріалів справи та доказів, наданих сторонами, дійшов до правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв