№ провадження 2/495/269/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
23 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості,
Сторони обумовили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством, у т.ч. і за рішенням суду /п.5.2. Договору іпотеки/.
Позивач вказує, що у зв`язку з укладанням кредитного договору та договору іпотеки кредитор отримав законне право, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на заставлене за іпотечним договором майно, внаслідок чого він і звернувся до суду з відповідним позовом.
В ході судового розгляду справи, позивач відступив своє право вимоги до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», у зв`язку із чим було укладено договір №114/52 про відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" набув статусу первісного кредитора, а ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» нового кредитора у зобов`язані.
Згодом, правонаступник позивача звернувся до суду із заявою від 26.03.2020 року, у якій вказав, що 20.12.2017 року ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» з ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/52-ДГ, в результаті укладання якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» передав ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» право вимоги за договорами іпотеки, в т.ч. до ОСОБА_1 .
Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 04 серпня 2020 року замінений позивач правонаступником.
За таких обставин, ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні, та до нього перейшли всі права правонаступника ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».
17 червня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити з підстав, наведених в позові, на заочний розгляд справи згодний.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалою від 23 березня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до розділу 1 Договору, Кредитор надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 342 055 дол. США, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.
Кредит надається на строк 240 місяців, по 25.07.2027 року, згідно Графіку надання кредиту.
Процентна ставка за користування кредитом складає 13 відсотків річних.
Додатково Позичальник сплачує на користь Кредитора комісії за Договором.
Сторони домовились, що кредитор має право без отримання будь-якої додаткової згоди позичальника коригувати /змінювати/ процентну ставку протягом дії цього договору, у випадках, передбачених п.1.5-1.6 Договору та з дотриманням порядку, передбаченого п.6.2. цього договору.
Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі, а саме на придбання будинку з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 / та на сплату комісій Банку за цим договором/.
Забезпеченням позичальником зобов`язань за цим договором є будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (розділ 2 Договору).
Згідно із п.6.5 Договору, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та /або договорів застави/ іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором.
Предметом іпотеки за цим договором є:
- житловий будинок з господарськими спорудами, житловою площею 133,3 кв.м., загальною площею 329,2 кв.м., що належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Сминтиною І.В., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу 25.07.2007 року за реєстровим № 2799;
Згідно із п.1.3 Іпотечного договору, предмет іпотеки оцінений сторонами в 2 324 460 грн.
Відповідно до п.5.1 Іпотечного договору, Іпотекодержтель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках:
- якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений відповідно до п.1.3. кредитного договору строки суми кредиту; або при несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків /у т.ч. відсотків за неправомірне користування кредитом/ та/або несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки, що передбачені кредитним договором;
- незалежно від настання строку виконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за кредитним договором при виникненні підстав ,вказаних у п.3.1.5 цього договору.
За умовами п. 5.2.2. цього договору, іпотекодержатель може безпосередньо звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію.
Досудовою вимогою № 114/5-102290 від 18.08.2017 року, ОСОБА_1 повідомлено про виникнення заборгованості, однак в добровільному порядку відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав. /л.с.55-58/.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За кредитним договором банк зобов`язується передати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України).
Для забезпечення виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором застосовуються будь-які види забезпечення, передбачені главою 49 ЦК України.
Найбільш ефективним серед видів забезпечення виконання зобов`язань вважається застава, зокрема, іпотека, яка характеризується тим, що виконує забезпечувальну функцію; передбачає встановлення додаткового (акцесорного) зобов`язання, яким забезпечується основне зобов`язання; передбачає настання певних майнових наслідків у випадку неспроможності боржника.
Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).
За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням.
Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»).
Згідно ст. 3 Закону «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При чому, у постанові ВСУ від 03.02.2016 року у справі № 6-1080цс15 зазначається, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі.
При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне.
Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.
Такий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» також міститься й у Постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року, який є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У ст. 33 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, у Іпотечному договорі сторони обумовили, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено шляхом судового або позасудового врегулювання.
Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до ЗУ «Про іпотеку» спосіб стягнення.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
У відповідності до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою суду від 06.03.2018 року, задоволено заяву представника позивача про призначення судової будівельно-оціночної експертизи по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.
Призначено по цивільній справі судову будівельно - оціночну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання:
Проте, проведення експертизи так і не відбулось з підстав несплати позивачем вартості проведення експертизи, та ухвалою суду від 04.10.2019 року провадження по справі було поновлено.
В свою чергу, позивачем в обґрунтування його вимог, приєднані до матеріалів справи лише Витяги про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договорів купівлі-продажу, а не належні докази реєстрації за відповідачем права власності на предмет іпотеки.
Зокрема, в матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка стосується прав власності визначеного суб`єкта лише стосовно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . /л.с.52-54/.
За таких обставин, прийнявши до уваги недоведеність позивачем факту належності на праві власності земельної ділянки ОСОБА_1 , що входила у предмет іпотеки, тобто наявності права у останнього передавати її у рахунок забезпечення виконання його зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням не відповідності прохальної частини вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», зокрема, вона не містить початкової ціни предмета іпотеки, при цьому банк фактично відмовився від проведення відповідної експертизи для визначення початкової ціни предмета іпотеки, не сплативши рахунок за її проведення, а тому без визначення такої ціни, та відсутності зареєстрованого права власності на земельну ділянку, що входила у предмет іпотеки за відповідачем, суд вважає за неможливе звернути стягнення на предмет іпотеки.
Більш того, обумовлена ціна предмета іпотеки в іпотечному договорі не враховується при прийнятті рішення, адже вона визначена у загальному розмірі на увесь предмет іпотеки, а не конкретно щодо кожного майна.
Суд також звертає увагу на той факт, що при укладанні договору відступлення прав вимоги між правонаступником позивача ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», жодною із сторін даного правочину не повідомлено відповідача про перехід прав вимоги до нього.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 55 ЦПК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).
У правовій природі договору про відступлення права вимоги полягає в наступному: при укладанні договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника, що має наслідком припинення взаємовідносин з боржником та новим кредитором, оскільки по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
У статті 516 ЦК України визначений порядок заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За наслідком вивчення даних норм права, аналізуючи об`єктивну можливість в процесі вирішення питання звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснення повної оплати в рахунок погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_1 на користь попереднього кредитора /за відсутності доказів його письмового повідомлення про перехід права вимоги/, суд приходить до висновку про недоведеність заявленого позову.
З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність, у їх логічному взаємозв`язку, у відповідності до вимог чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є необґрунтованими, недоведеними та як наслідок такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача, вимога щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат по сплаті судового збору також задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.3,33,39 ЗУ «Про іпотеку», ст.. 204, 526,527,530,575,629,1077 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України , суд, -
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості - відмовити.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 23 березня 2021 року.

С У Д Д Я :