КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року

м. Київ

справа № 369/3098/19

провадження № 22-ц/824/5252/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова - КручинаТетяна Павлівна

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року у складі судді Ковальчук Л.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової - Кручини Тетяни Павлівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової-Кручини Т.П. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:031:0018 та домоволодіння, об`єкт житлової нерухомості, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Народна позика».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21 лютого 2013 року ОСОБА_2 набула права власності на будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

15 травня 2013 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1505001/000 КФК/13 щодо надання кредиту на загальну суму 470 000 грн на споживчі цілі. Того ж дня для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між товариством та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати всім своїм майном за невиконання та/або прострочення виконання обов`язків боржника за основним договором.

Окрім указаного, 15 травня 2015 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме домоволодіння, загальною площею 90,70 кв.м та земельну ділянку 0,0800 га, що належать останній на праві приватної власності.

25 лютого 2015 року приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Мінюковою - Кручин ою Т.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на зазначене майно за товариством.

Стверджував, що 08 червня 2017 року невідомі особи від імені ТОВ «ФК «Народна позика» за допомогою погроз змусили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити будинок та земельну ділянку, які є предметом іпотеки та заволоділи вказаним майном.

Звертав увагу суду на те, що кредитор не надсилав поручителю вимогу про погашення заборгованості, розрахунків заборгованості або документів щодо безспірності таких сум заборгованості, що призвело до протиправного відчуження іпотечного майна.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 29 січня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що нотаріусом при вчиненні реєстраційних дій проігноровано відсутність повідомлення солідарних боржників про наявність заборгованості та її розмір.

Стверджує, що іпотекодержателем не приховано, а нотаріусом не враховано поточний стан розрахунків заборгованості, згідно яких позивачем протягом 2013-2014 років сплачено на рахунок товариства близько 200 000 грн, які в супереч умов договору кредиту не враховувалися при погашенні тіла кредиту.

Окрім того, вважає, що поза увагою суду залишилось те, що вимога про повернення заборгованості не була посвідчена нотаріально та не надсилалася нотаріусом, у зв`язку з чим боржник не мав можливості повідомити останнього про належне виконання умов кредитного договору.

Вказує, що виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам законодавства, оскільки у ньому не зазначений строк, за який проводиться стягнення по тілу кредиту.

Звертає увагу суду на те, що сума у виконавчому напису є більшою, аніж сума вказана в іпотечній вимозі. Окрім цього, вимога за своїм змістом не є повідомленням про усунення порушення у розумінні ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

26 лютого 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ «ФК «Народна позика» - Буднік О.П., в якому останній просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи, викладені у скарзі, є хибними та необґрунтованими.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник ТОВ «ФК «Народна позика» у судовому засіданні проти задоволенні апеляційної скарги заперечувала та просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, щостороною позивача не доведені обставини, викладені в позовній заяві.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2013 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1505001/000 КФК/13 щодо надання кредиту на загальну суму 470 000 грн на споживчі цілі.

Того ж дня для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «ФК «Народна позика» та позивачем укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати всім своїм майном за невиконання та/або прострочення виконання обов`язків боржника за основним договором.

Також 15 травня 2015 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90,70 кв.м, та земельну ділянку загальною площею 0,0800 га, кадастровий номер :01:031:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За положеннями ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із внесенням Законом №800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже, Закон №898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону №1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Відповідний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 6.1. Договору іпотеки сторони погодили, що даним застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, сторони цього Договору визначають спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками дане застереження прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

У п. 6.2. сторони Договору іпотеки вирішили, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на розсуд іпотекодержателя або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного договору, або шляхом набуття іпотекодержателем права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, у порядку, встановленому цим Договором.

Пунктом п. 6.3. сторони Договору іпотеки вирішили, що іпотекодержатель, у разі порушення боржником (іпотекодавцем) зобов`язання за основним договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є дане застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за основним договором.

Відповідно до п. 6.8 Договору іпотеки якщо порушення, викладені у письмовій вимозі про усунення порушень, не будуть усунені в строк, зазначений іпотекодержателем у строк, зазначений у письмовій вимозі, то вважатиметься, що на розсуд іпотекодежателя або іпотекодавця передав у власність іпотекодержателю предмет іпотеки, або іпотекодержатель набув право продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві наступного календарного дня після закінчення строку, вказаного у письмовій вимозі про усунення порушень. Іпотекодержатель в якості фіксації фактів, що визначені першим абзацом цього пункту даного Договору, приймає одноосібне рішення про прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя або відповідно про набуття права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві наступного календарного дня після закінчення строку, вказаного у письмовій вимозі про усунення порушень.

ТОВ «ФК Народна позика» прийняло рішення №2 від 25 лютого 2015 року про задоволення вимог шляхом прийняття у власність ТОВ «ФК Народна позика» предмету іпотеки.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (надалі - Закон №1952-ІV).

Нотаріус це спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат»).

Зі змісту Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що нотаріус виконує функції державного реєстратора виключно у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Відповідно до статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини п`ятої статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

За приписами пункту 2 частини першої статті 9 Закону у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Статтею 15 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно пункту 67 Порядку №868, для проведення державної реєстрації відступлення прав за іпотечним договором заявник також подає укладений в установленому законом порядку договір, відповідно до якого відбувається відступлення прав.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов 'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога inотекодержателя лишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання па підставі договору.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 09 квітня 2014 року ТОВ «ФК «Народна позика» направило на адресу ОСОБА_2 , вказану в Договорі іпотеки та Кредитному договорі ( АДРЕСА_2 ), вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 35-04/14, яку було отримано позивачем 16 квітня 2014 року.

ТОВ «ФК «Народна позика» направило ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 35-05/14 від 09 квітня 2014 року, яку ОСОБА_1 отримав особисто, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні поштового відправлення.

Заявою від 15 травня 2013 року, зареєстрованою нотаріусом в реєстрі за №1846, ОСОБА_1 надав нотаріальну згоду на укладення ОСОБА_2 та підписання нею будь-яких кредитних договорів, договір іпотеки щодо спірного нерухомого майна тощо.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року по справі №757/24191/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Народна позика», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, визнано поруку за договором, укладеним між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_1 від 15 травня 2013 року, припиненою.

У вимозі № 35-04/14 від 09 квітня 2014 року, адресованій ОСОБА_2 зазначалось, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ТОВ «ФК «Народна позика» буде безумовно розпочата процедура примусового стягнення заборгованості через суд та/або шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», умовами укладеного договору іпотеки, в т.ч. шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі іпотеки з подальшим відчуженням предмету іпотеки та покладенням на ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із таким стягненням.

ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» були подані приватному нотаріусу такі документи: рішення ТОВ «ФК «Народна позика» від 25 лютого 2015 року про задоволення вимог шляхом прийняття у власність предмету іпотеки згідно договору від 15 травня 2013 року; договір іпотеки посвідчений Коноваловою Е.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 15 травня 2013 року, реєстровий номер 1847; кредитний договір № 1505001 /000-КФК/13 від 15 травня 2013 року; вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 09 квітня 2014 року №35-04/14; поштове повідомлення від 09 квітня 2014 року; розрахунок заборгованості станом на день реєстрації права власності; договір купівлі-продажу домоволодіння від 21 лютого 2013 року та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21 лютого 2013 року та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Державний акт на право власності на земельну ділянку; технічний паспорт на житловий будинок житлового фонду; довіреність ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» на представництво на ім`я Шкафера В.В. , що посвідчена Мурашковською О.С. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу від 26 грудня 2014 року за № 3903; статут ТОВ «ФК «Народна позика»; ліцензія товариства; виписка ТОВ «ФК «Народна позика»; паспорт представника.

Також нотаріусу були надані Звіт про оцінку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 про вартість домоволодіння загальною площею 90, 7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 станом на 26 січня 2015 року та Звіт про оцінку СОД ФОП ОСОБА_7 про оцінку земельної ділянки 0, 0800 га, кадастровий номер :01:031:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24 лютого 2015 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року, залишеним без змін постаною Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Народна позика», треті особи: ПН КМНО Мінюкова-Кручина Т.П., ЦНАП Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, скасування рішення приватного нотаріуса, відмовлено.

Судами встановлено, що приватним нотаріусом, як державним реєстратором, у відповідності до вимог закону здійснено державну реєстрацію прав власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Народна позика».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам законодавства є безпідставними, оскільки такі обставини справи вже були встановлені вказаними судовими рішеннями, які мають преюдиційне значення при вирішенні даної справи, а ОСОБА_2 в указаній справі реалізувала своє право на апеляційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на зазначене, судом першої інстанції правильно встановлено, що при зверненні до нотаріуса з відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ТОВ «ФК «Народна позика» підтвердило своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, дотримався терміну, передбаченого статтею 35 Закону України «Про іпотеку», та подав всі необхідні та передбачені законом, а також іпотечним договором письмові документи для державної реєстрації прав.

Дані обставини належним чином досліджені місцевим судом та останнім надана відповідна правова оцінка під час розгляду справи.

Отже, зважаючи на викладені обставини справи та норми законодавства, колегія погоджується з висновком суду першої і станції, що ТОВ «ФК «Народна позика» правомірно реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, передбачене ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та Договором іпотеки шляхом набуття у власність предмета іпотеки.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що приватний нотаріус КМНО Мінюкова-Кручина Т.П., здійснивши аналіз поданих ТОВ «ФК «Народна позика» письмових документів, встановила, що заявником надано їй всі передбачені чинним законодавством документи для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості і що у неї, як державного реєстратора, не було передбачених статтею 24 Закону № 1952-ІV підстав для відмови у державній реєстрації.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Жодних аргументів щодо скасування в оскаржуваному рішення судом першої інстанції заходів забезпечення позову апелянтом не наведено.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «23» березня 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепи

О.Ф. Мазурик