Справа № 459/645/18
Провадження № 2/459/21/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Канюки В.Р.

представника відповідача Поліщука О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

01.03.2018 представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.02.2008 у розмірі 51913,60 грн. та 1762 грн. судових витрат. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 4120 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 15.01.2018 становить 51913,60 грн., з яких: 24064,00 грн. тіло кредиту, 11820,11 грн. відсотки за користування кредитом, 13319,32 грн. пеня, а також штрафи: 250грн. фіксована частина; 2460,17 грн. процентна складова. Просить позовні вимоги задовольнити.

14.03.2018 суддею Крілем М.Д. було відкрито провадження.

21.03.2018 представник відповідача подав відзив, в якому позов не визнав, вказав, що немає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» так як спірні кошти були списані з рахунку відповідача 28.10.2016 іншими особами. Відповідач відразу повідомив про цю подію на гарячу лінію банку та через центральний офіс банку в м.Червонограді. На даний час щодо цих дій проводиться досудове розслідування кримінального провадження. ОСОБА_1 є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою від 23.03.2018 підготовче провадження було закрито.

18.04.2018 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач не звернувся до банку із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також про втрату картки. Крім того вказав, що відповідач при оформленні кредитку підписав заяву, ознайомився із умовами та правилами користування кредитними коштами. Тому вважає, що заперечення відповідача у відзиві відносно позову є необґрунтованими.

Ухвалою від 17.09.2018 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №461/7981/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

22.10.2018 справу було передано від судді Кріля М.Д..

Ухвалою від 25.03.2019 було поновлено провадження у справі за клопотанням представника відповідача.

23.08.2019 в судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Вказав, що на час зняття коштів з кредитної катки боргу там не було. З 30.10.2016 картка була не дійсна. Боргу на картці у відповідача не було.

13.12.2019 в судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач уклав з банком договір шляхом підписання анкети-заяви, отримав кредит, зобов`язань за договором не виконав, тому утворилась заборгованість у розмірі 51913,60 грн.. Вказав, що злочинці мали доступ до пін-коду банківської картки відповідача. Тому відповідальність за зняття коштів з картки лежить на відповідачу. На даний час борг по картці близько 200000 грн., нараховуються пеня, штрафи та відсотки.

Представник відповідача пояснив, що відповідач виконував умови по кредитному договору належним чином. Потім у нього викрали кредитну картку і за ніч зняли всі кошти. На даний час проводиться досудове розслідування по даному факту. У зв`язку із цим ОСОБА_1 неодноразово звертався в банк та повідомляв про викрадення картки.

29.04.2021 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с.229 т.1), в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 48733,03 грн., з яких 36114,11 грн. заборгованість за тілом кредиту, та 12618,92 грн. заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦК України).

В судових засідання оголошувались перерви за клопотаннями представників сторін.

07.10.2021 відповідач та його представник позов заперечили, просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача додатково пояснив, що 29.10.2016 було викрадено кредитну карту ОСОБА_1 та знято з неї всі кредитні кошти. Було встановлено, що це зробив ОСОБА_2 , який був визнаний винним за дане діяння та засуджений за це вироком суду від 02.07.2020, який оскаржувався в апеляційному порядку, був залишений без змін та набрав законної сили 14.07.2021. Тому вважає, що боржником перед банком є ОСОБА_2 , отже підстав для задоволення позовних вимог немає.

Представник позивача в судове засідання 07.10.2021 не з"явився, разом із позовною заявою подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, розглянувши заяву представника позивача, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між банком та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 21 лютого 2008 року , відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 4 120. 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 лютого 2008 року .

Згідно розрахунку, наданого представником позивача станом на 31.08.2015 за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 48733,03 грн., з яких 36114,11 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, та 12618,92 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст.625 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з цим, згідно положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, згідно частини другої статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стороною відповідача було надано докази на підтвердження того, що він звертався до банку та повідомляв про факт викрадення кредитної картки та в подальшому про наявність кримінального провадження по даному факту.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Так, у п. 1.1.2.1.12 та п. 1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» (далі Правила), що є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування, передбачено, що клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню; банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Згідно п.1.1.2.1.13 інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера PayPass, ПІНа, SІM- картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефоном 3700 (безкоштовно) по Україні, НОМЕР_1 (для дзвінків з-за кордону).

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

За правилами п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

При цьому, втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

З наданих суду стороною відповідача документів було втановлено, що 01.11.2016 року Червоноградським ВП ГУНП у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про факт крадіжки банківської картки, належної ОСОБА_1 ..

01.03.2017 року та 09.06.2017 року до Червоноградського ВП адвокатом Поліщуком О.Л. в інтересах ОСОБА_1 подавалися клопотання про проведення слідчих дій.

У квітні 2017 року адвокат звертався до Червоноградського міського суду Львівської області зі скаргою на бездіяльність слідчого.

26 жовтня 2017 року адвокатом Поліщуком О.Л. до Червоноградської місцевої прокуратури подано заяву про відвід слідчого у кримінальному провадженні. Заява про відвід мотивована тим, що слідчий Кравець Р.В. не проводить оперативно-розшукові заходи направлені на розкриття злочину та встановлення злочинців.

08 листопада 2017 року адвокатом Поліщук О.Л. в черговий раз подано заяву про відвід слідчому, яка обґрунтована тим, що потерпіла сторона надала в СВ Червоноградського ВП УНП у Львівській області достовірні докази, які дають підстави встановити особи злочинців, однак слідчий не реагував на клопотання потерпілого та не проводить жодних заходів для розкриття вказаного злочину.

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав до Червоноградського відділу поліції заяву про визнання його потерпілим.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27 квітня 2018 року скаргу адвоката Поліщука О.Л. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на бездіяльність слідчих СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області задоволено. Зобов`язано слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області Кравця Р.В. провести у встановлений законодавством строк слідчі дії.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю слідчого щодо неефективного розслідування кримінального провадження.

13.11.2018 постановою Львівського апеляційного суду позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з Головного управління національної поліції у Львівській області 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 02 липня 2020 року, який був залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.07.2021 ОСОБА_2 засуджено за вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України. Зі змісту даних судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 зокрема був визнаний винним у тому, що він 29.10.2016 у період з 00.07 год. до 03.40 год., перебуваючи в приміщенні магазину «АВС» в м. Червонограді пр. Шевченка, 16а, використовуючи викрадений офіційний документ, а саме кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_1 , з корисливих мотивів та власного збагачення таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_1 гроші на загальну суму 24557 гривень, знявши їх у банкоматі.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз ч. 3 ст. 1092 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дає змогу дійти висновку, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта банк виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Клієнт же несе відповідальність за проведення незаконних операцій. Незаконності дій позивача під час проведення транзакцій зі зняття готівки в банкоматі суд не встановив. Це зазначено у постанові КЦС ВС від 13 листопада 2019 року у справі № 296/3921/15-ц.

Факт здійснення операцій за кредитним рахунком власника кредитної кратки, які ним не замовлялися та не оформлялися, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку він має погашати, та нарахування банком плати у великому розмірі за послугу «Миттєва розстрочка» за кредитні кошти, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась, є підставою для розірвання кредитного договору відповідно до статті 651 ЦК України. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/3989/19.

Проаналізуваши вищенаведене, суд дійшов висновку, що операція щодо зняття коштів з кредитного рахунку відповідача стала можливою не внаслідок порушення ним умов та правил надання банківських послуг, зокрема: умов зберігання та використання конфіденційної інформації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судові витрати слід залишити за позивачем відповідно до до ч.1, п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) до ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.10.2021.

Суддя: М. Д. Новосад