Постанова

Іменем України

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 658/2283/19

провадження № 61-14799св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне агентство водних ресурсів України, Каховське міжрайонне управління водного господарства,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, Каховського міжрайонного управління водного господарства про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 травня 2020 року у складі судді Подіновської Г. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Семиженка Г. В., Радченка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства водних ресурсів України (далі - Держводагентство, Агентство) від 28 травня 2019 року № 134-ос; зобов`язати Держводагентство поновити його на посаді начальника Каховського міжрайонного управління водного господарства (далі - Каховське МУВГ) на умовах контракту № 90, укладеного між ним та Держводагенством (далі - контракт № 90) і додаткової угоди від 02 вересня 2016 року № 1; стягнути з Каховського МУВГ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що наказом Держводагентства від 05 травня 2016 року № 99-ос його призначено на посаду начальника Каховського МУВГ з 10 травня 2016 року на умовах укладеного 05 травня 2016 року між ним і Держводагентством контракту на строк з 10 травня 2016 року до 05 травня 2017 року включно, який продовжено до 05 травня 2020 року. Однак наказом відповідача від 28 травня 2019 року № 134-ос його звільнено з указаної посади за невиконання умов укладеного контракту, згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, підпункт «е» пункту 5.3 укладеного контракту, а саме неналежний контроль за збереженням державного майна, та розірвано контракт.

Позивач вважає, що його звільнення проведено незаконно, оскільки при виконанні трудових обов`язків він дотримував умови контракту в частині належного контролю за збереженням державного майна. Держводагентство (або уповноважений ним орган) не зажадало від нього письмових пояснень, що призвело до необ`єктивних та упереджених висновків.

Крім цього, Держводагентство порушило пункт 22 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» щодо попередження працівника за два тижні про дострокове розірвання трудового договору, а документи, які стали підставою для звільнення, не були надані йому під час ознайомлення з наказом від 28 травня 2019 року № 134-ос.

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Каховський міськрайонний суду Херсонської області рішенням від 13 травня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що звільнення позивача за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України відповідач провів з дотримання

трудового законодавства України, що регулює спірні правовідносини. Результати перевірки та висновки комісії, викладені у звіті Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра від 22 травня 2019 року, позивач у судовому порядку не оскаржував.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Херсонський апеляційний суд постановою від 02 вересня 2020 року рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 травня 2020 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 09 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 травня 2020 року і постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при розгляді справи неправильно застосували пункт 8 частини першої статті 36 КзпП України та порушили статтю 2, 12 ЦПК України.

Єдиною підставою для його звільнення стали ті обставини, що він як начальник Каховського МУВГ не забезпечив належний контроль за збереженням державного майна, оскільки надав на безоплатній основі доступ до електричного трансформатора субспоживачам ПП «Трієл», ПП «Фея», ФОП ОСОБА_2 .

Оскільки згідно із Законом України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електричної енергії власник трансформатора або електричних мереж не має права відмовити субспоживачеві в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання через власні мережі та з метою збереження державного майна і забезпечення відповідальності субспоживачів за використання трансформатора, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці, він і уклав зазначені договори, тому жодних підстав для його звільнення не було.

Під час розгляду справи встановлено, що після його звільнення ПП «Трієл», ПП «Фея», ФОП ОСОБА_2 продовжують використовувати електричний трансформатор, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці.

Вказані обставини підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, вказаними договорами та актами, складеними на виконання цих договорів, про відшкодування витрат на утримання трансформаторної підстанції КТП-81.

Крім цього, позивач не зобов`язаний оскаржувати результати перевірки та висновки комісії, викладені у звіті Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра від 22 травня 2019 року, а має право звернутися до суду відповідно до ЦПК України та КЗпП України, спростувавши обставини, з якими було пов`язано його звільнення.

16 листопада 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив Держводагентства на касаційну скаргу, який мотивований тим, що позивач не забезпечив належний контроль за збереженням державного майна, чим допустив порушення умов контракту як особливої форми трудового договору, що є підставою для його розірвання за підпунктом «е» пункту 5.3 контракту. Рішення судів є законними і обґрунтованими, висновки відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Каховського міськрайонного суду Херсонської області.

10 листопада 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 травня 2016 року між Держводагентством і ОСОБА_1 укладено контракт № 90, на підставі якого ОСОБА_1 призначено на посаду начальника

Каховського МУВГ з 10 травня 2016 року до 05 травня 2017 року включно.

Додатковою угодою від 05 травня 2017 року № 1 строк дії контракту продовжено до 05 травня 2020 року включно.

Умовами контракту на ОСОБА_1 як на керівника Каховського МУВГ, покладався обов`язок здійснювати поточне (оперативне) керівництво організацією, організовувати її виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань організації, передбачених законодавством, положенням про організацію та контрактом, а також забезпечити виконання показників ефективності використання бюджетних коштів та державного майна.

Пунктом 5.3 розділу V контракту встановлено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Агентства до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі неналежного контролю за збереженням державного майна (підпункт «е»).

Відповідно до наказу Басейнового управління водних ресурсів (БУВР) нижнього Дніпра від 17 травня 2019 року № 66 «Про створення комісії для перевірки фінансово-господарської діяльності Каховського МУВГ» 21 травня 2019 року проведено перевірку, якою виявлено численні недоліки та порушення, які відображені в звіті від 22 травня 2019 року. Такими порушеннями є, зокрема, укладення ОСОБА_1 у січні 2019 року договорів про доступ до електричного трансформатора, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці, на безоплатній основі з субспоживачами: ПП «Тріел» (договір від 01.01.2019 №А-1/19), ПП «Фея» (договір від 01.01.2019 №А-6/19), ФОП ОСОБА_2 (договір від 01.01.2019 №А-7/19), Філія УМГ «Харківтрансгаз» Херсонське ЛВ УМГ (договір від 01.01.2019 № А-11/19). Електричний трансформатор знаходиться на балансі Каховського МУВГ і обслуговується працівниками управління. Договори укладені на безоплатній основі начальником управління ОСОБА_1 одноособово (без погодження з відповідними спеціалістами управління) та не забезпечують відповідальність субспоживачів за використання державного майна (трансформатора) у своїй господарській діяльності.

За наслідками проведеної перевірки на адресу Держводагентства направлено лист від 22 травня 2019 року № 10-22/571 щодо припинення дії контракту із ОСОБА_1

27 травня 2019 року Комісія з контролю за виконанням умов контрактів керівників водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Держводагентства, вирішила рекомендувати Голові Агентства розірвати строковий договір (контракт) до закінчення терміну його дії з начальником Каховського управління водного господарства ОСОБА_1 за невиконання умов укладеного контракту згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України за підпунктом «е» пункту 5.3 укладеного контракту, а саме: за неналежний контроль за збереженням державного майна.

Комісія в протоколі зазначила, що ОСОБА_1 не забезпечив належний контроль за збереженням державного майна, а саме: надав доступ до електричного трансформатора, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці, на безоплатній основі таким субспоживачам: ПП «Тріел» (договір від 01 січня 2019 року №А-1/19), ПП «Фея» (договір від 01 січня 2019 № А-6/19), ФОП ОСОБА_2 (договір від 01 січня 2019 № А-7/19), трансформатор знаходиться на балансі Каховського МУВГ і обслуговується працівниками управління. Вищевказані договори на безоплатній основі укладені начальником управління одноособово (без погодження відповідних спеціалістів управління) та не забезпечують відповідальності субспоживачів за використання державного майна (трансформатора) у своїй господарській діяльності.

Відповідно до пункту 4.4 Порядку укладання, переукладання та розірвання контракту з керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Держводагентства, затвердженого наказом Держводагентства від 16 травня 2011 року № 53 та згідно зі статтею 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» звільнення ОСОБА_1 як керівника водогосподарської організації погоджено з головою Каховської районної державної адміністрації.

Наказом Держводагентства від 28 травня 2019 року № 134-ос ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Каховського МУВГ за невиконання умов укладеного контракту, згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, підпунктом «е» пункту 5.3. укладеного контракту, а саме за неналежний контроль за збереженням державного майна, та розірвано контракт від 05 травня 2016 року № 90, укладений відповідно до наказу Держводагентства від 05 травня 2016 року № 99-ос.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,

викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної

інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних

правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У частині третій статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених законодавством, підстави його розірвання.

З огляду на вказані норми права можна дійти висновку, що на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинено за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до підпункту «е» пункту 5.3 контракту № 90 керівник може бути звільненим з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Агентства до закінчення терміну його дії у разі неналежного контролю за збереженням державного майна.

Встановивши, що позивач перебуваючи на посаді, порушив умови контракту щодо належного контролю за збереженням державного майна, а саме надав доступ до електричного трансформатора, що знаходиться на території Плодівської експлуатаційної дільниці, на безоплатній основі, що підтверджується зібраними у справі доказами, суди дійшли правильного висновку, що звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства, трудовий договір було правомірно припинено на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Не заслуговують на увагу аргументи касаційної скарги, що позивач не порушував умови контракту, тому його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки такі доводи спростовані встановленими судами фактичними обставинами справи.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснити переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо

визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 травня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун