Справа № 944/4469/20
Провадження №2/944/613/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що з вони відповідачем мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року припинено з 27 грудня 2019 року стягнення аліментів з неї на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 . На підставі розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 27 грудня 2019 року № 997/02-06 син проживає разом з нею. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере, а вона не має можливості самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, а тому змушена звернутись з позовом до суду. Просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що неодноразово зверталася з усними вимогами до ОСОБА_3 про надання коштів на утримання сина, однак він ігнорував такі вимоги. Крім того, зазначила, що, на її думку, позов про стягнення аліментів з ОСОБА_3 вона могла подати лише після вирішення судом справи про припинення стягнення аліментів з неї і таке рішення було ухвалено Яворівським районним судом Львівської області лише 25 травня 2020 року. Таким чином, просила стягнути аліменти з 27 грудня 2019 року, оскільки саме з цього дня згідно з розпорядження Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 27 грудня 2019 року № 997/02-06 син проживає разом з нею.

Представник позивача адвокат Гордон І.М. також просив задовольнити позовні вимоги, зазначив, що позивач вживала заходів для отримання аліментів від відповідача, однак відповідач такі ігнорував, а тому такі слід стягувати з 27 грудня 2019 року.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві також вказує, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , визнає частково, а саме просить розпочати стягувати аліменти з дня подання позову до суду, тобто з 20 жовтня 2020 року.

Представник відповідача адвокат Галько Р.В. в судове засідання не прибув, однак подав письмові пояснення по суті справи, в яких просив розгляд справи проводити за його відсутності та задовольнити позовні вимоги частково, а саме розпочати стягнення аліментів з 20 жовтня 2020 року. Зазначив, що під час розгляду справи судом допитано позивача та свідків та з наданих ними пояснень можна встановити, що ОСОБА_1 не вживала жодних заходів для отримання аліментів з 2019 року, зокрема, нею не направлялися листи чи повідомлення з метою отримати аліменти, не надано доказів того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Також зазначив, що у позивача не було перешкод для звернення з даним позовом раніше. Крім того, наголосив, що стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було припинено органом державної виконавчої служби на підставі заяви відповідача, після того як син переїхав жити до позивача, тобто ще до прийняття рішення суду.

В судовому засіданні 02 березня 2021 року допитаний за клопотанням позивача свідок ОСОБА_4 , який є сином позивача та відповідача, ствердив таке. Він проживає з мамою з 03 листопада 2019 року, до цього часу проживав з татом. Йому відомо, що в період коли він проживав з татом мама сплачувала аліменти, однак доступу до цих коштів в нього не було. Також мама додатково купляла одяг, тато лише продукти харчування. В листопаді 2019 року він разом з мамою прийшов до квартири тата щоб забрати особисті речі та комп`ютер, однак батько його вигнав. Після чого він разом з тіткою та мамою, яка викликала поліцію знову пішли до квартири тата, де він забрав свої речі. Чув як мама просила батька, щоб останній надав кошти на його утримання. Крім того, коли був з мамою в магазині випадково зустріли тата на касі, мама запропонувала йому купити щось для сина, однак він не відреагував. Він сам сказав батькові дати кошти на його утримання, однак тато не відповів. Разом з тим повідомив, що листів чи звернень з вимогою сплачувати аліменти мама не надсилала батькові та він із слів мами чув про те, що вона просила тата надати кошти на його утримання.

В судовому засіданні 02 березня 2021 року допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_5 , яка є сестрою позивача, ствердила таке. ОСОБА_1 неодноразово говорила про те, що ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання сина. Восени 2020 року ОСОБА_4 приходив до відповідача щоб забрати особисті речі, остатній не відкривав двері до квартири, тому її сестра ОСОБА_1 звернулася до поліції. Після приходу поліцейських до квартири зайшов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , а вона до квартири не заходила, розмови яка була в квартирі не чула. Також ОСОБА_1 зверталася до відповідача з вимогою сплатити аліменти в супермаркеті, однак відповідач втік. Особисто не чула про вимоги позивача до відповідача сплачувати аліменти, знає про них лише зі слів сестри ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 02 березня 2021 року допитана, як свідок позивача ОСОБА_1 , ствердила таке. Вона до подання позову неодноразово зверталася до відповідача, щоб він надав кошти ну тримання сина, однак відповідач не реагував. Коли відповідач не дозволив сину забрати особисті речі з квартири вона викликала поліцію, та разом з ними зайшли до квартири. Як син забирав особисті речі з квартири відповідача вона також наголошувала про надання коштів на утримання дитини. Крім того, коли вони випадково зустрілися з відповідачем в супермаркеті просила купити щось для сина або дати кошти, але відповідач проігнорував таке звернення. В жовтні 2019 року в них з відповідачем була зустріч в присутності адвокатів, де вона повідомила відповідача, що має намір звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. На консультації юрист їй повідомив, що вона може звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів протягом трьох років, тому вона звернулася в жовтні 2020 року. Крім того, вона зверталася до соціальних служб. Зазначила, що вживала заходів щоб відповідач надавав кошти на утримання сина, однак він такі вимоги ігнорував. Також повідомила, що з письмовими вимогами про надання коштів вона не зверталася, такі вимоги були усними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, покази свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області.

25 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області.

Розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 27 грудня 2019 року № 997/02-06 визначено місце проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено, припинено з 27 грудня 2019 року стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 226 від 15 жовтня 2020 року, виданої ОСББ «Хімік» ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_4 .

Відповідно до акту № 128 від 03 грудня 2019 року, комісією в складі членів правління ОСББ «Хімік» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 встановлено, що зі слів сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 181, 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Зважаючи на те, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, як і те, що основні витрати на утримання неповнолітнього сина на даний час несе мати з якою він проживає, а також те, що відповідач ОСОБА_3 є працездатним чоловіком, має можливість працювати та надавати неповнолітньому сину допомогу, визнає позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що слід стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Щодо строку , з якого слід стягувати аліменти з відповідача, суд зазначає таке.

Як зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з 27 грудня 2019 року, тобто з дня винесення Яворівською районною державною адміністрацією розпорядження, яким місце проживання сина ОСОБА_4 визначено з нею.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним Сімейним кодексом України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені зверненнями стягувача до платника аліментів, а за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Однак, позивач не надала належних та допустимих доказів щодо звернення до відповідача про стягнення аліментів за попередній час на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Наведене також не підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, в тому числі і самої позивачки.

Таким чином, вимога про стягнення аліментів за минулий час, в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, позивачем не обґрунтована, нею не зазначено обставини, які б вказували, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати та не зазначено докази, які б підтверджували таку вимогу.

Щодо тверджень позивача про те, що під час випадкових зустрічей в супермаркеті чи в день, коли вона з сином приходили за його особистими речами до відповідача, вона вимагала надати кошти на утримання сина, суд зазначає що такі усні вимоги не підтверджені жодними доказами. Описані вимоги не підтверджені також показами свідків, які допитані в судовому засіданні та які вказали що особисто не чули про вимоги ОСОБА_1 надати кошти. Твердження позивача про те, що вона під час зустрічі з відповідачем у присутності адвокатів повідомила про намір стягувати з відповідача аліменти, не заслуговують на увагу оскільки, як встановлено судом, така зустріч була в жовтні 2019 року, тоді як вона просить стягувати аліменти з 27 грудня 2019 року.

Отже, доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для стягнення аліментів за минулий час, позивачем не надано, а також не надано суду доказів того, що відповідач ухилявся від добровільного утримання дитини.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_3 визнав позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходу, починаючи стягнення з дня подання позову, про що подав відповідну заяву.

Частинами 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінивши заяву ОСОБА_3 про часткове визнання позову, суд вважає, що воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже відсутні перешкоди для прийняття цієї заяви.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, а саме слід стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, а саме з 15 жовтня 2020 року(день направлення позову до суду поштового відправлення) та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 258, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2020 рокута до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник