Провадження № 22-ц/812/1853/21 Суддя першої інстанції Репушевська О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2021 року м. Миколаїв Справа № 479/623/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Репушевської О.В., в приміщенні цього ж суду, про повернення як неподаної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі- ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним.

Вимоги свого позову ОСОБА_1 мотивував тим, що він є власником земельною ділянки площею 5.25 га, що розташована в межах території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

10 жовтня 2003 року ним було видано довіреність на ім`я ОСОБА_3 щодо уповноваження останнього на представництво його інтересів з питань користування цією земельною ділянкою. Між тим після закінчення строку довіреності без його відома представник 01 січня 2005 року уклав договір оренди земельної ділянки № 10/К з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про що йому стало відомо тільки в 2021 році.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним зазначений договір оренди землі № 10/К від 01 січня 2005 року та скасувати державну реєстрацію цього договору. Одночасно з позовною заявою позивач подав письмове клопотання про витребування відповідних доказів у відповідачів, у відділі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області та у Центрі надання адміністративних послуг міста Южноукраїнська Миколаївської області.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, оскільки подано без дотримання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, а саме ОСОБА_1 відповідно до положень частини 5 статті 177 ЦПК України не додає до позовної заяви всі наявні у нього докази на підтвердження своїх вимог, а тому останньому надано час на виправлення недоліків позовної заяви.

02 серпня 2021 року ухвалою цього ж суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику як неподану на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у строк, встановлений судом ухвалою від 22 липня 2021 року про залишення позовної заяви без руху не усунуті недоліки позовної заяви, зокрема, при зверненні до суду з позовом не надано відповідних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому є передбачені частиною 3 статті 185 ЦПК України підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Крім того, суд першої інстанції в зазначеній ухвалі відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів, яке було заявлене ним одночасно при подачі позову до суду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про відсутність доказів при відкритті провадження, як підстава для повернення позовної заяви, є передчасним та таким, що не відповідає процесуальному законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що він звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним і надав докази на підтвердження обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до частин 8, 9 статті 83 ЦПК України подання наявних доказів є правом сторони і щодо інших доказів. При цьому суд першої інстанції може уточнити під час проведення попереднього судового засідання якими саме доказами він обґрунтовує свої вимоги.

Крім того на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку обраному ним способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, і ставити залежно від цього вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі. Він додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду.

Крім того у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через подання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

За таких обставин, він вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На день розгляду справи від відповідачів відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами частин 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є принцип пропорційності (пункт 6 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (справа «Дія 97» проти України» (заява № 19161/04) від 21 жовтня 2010 року).

Право особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено і частиною 1 статті 4 ЦПК України.

Пунктами 2-9 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановлено, що ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року зазначену позовну заяву на підставі статті 185 ЦПК України було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона подана без додержання вимог статей 175, 177 ЦПК України, а саме позовна заява не містить посилань на докази, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, а клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та таким, що порушує право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина 1 статті 196 ЦПК України).

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За положеннями статей 84, 182 ЦПК України клопотання учасників справи вирішуються при розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 148/2383/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є помилковою, оскільки суд припустився порушення норм процесуального права, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже ухвала Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2021 року підлягає скасуванню, а справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації підлягає поверненню до того ж суду для продовження розгляду.

З огляду на положення статті 141 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги, за якою апеляційним судом нове рішення по справі не приймалось та не змінювалось відсутні підстави для розподілу судових витрат, який слід провести за наслідками розгляду справи.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2021 року.