Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/589/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Рішко Г.І.,

секретар судового засідання - Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачів ОСОБА_4 , останнє місце проживання якого було: АДРЕСА_1 . За час свого життя померла заповіту не залишила. До складу спадкового майна входить: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,33 га, для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, розташована в АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 004280 від 11.12.1997 року. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі спадщину після смерті своєї бабусі прийняли. Відповідачем по справі є батько позивачів - син спадкодавця ОСОБА_3 , який декларує відсутність власного інтересу до спадкової нерухомості, однак від документального підтвердження такої позиції ухиляється. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі звернулися до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки спадкоємцями не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та в разі відсутності вказаних документів позивачу було рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з наведеним позивачі просять суд визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаного вище спадкового майна.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання заявлених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позовних вимог.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачів ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.03.2016 року.

Місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.09.2010 р. позивача ОСОБА_1 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.12.1986 р. та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 14.06.2014 р. позивача ОСОБА_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 01.12.1978 р. відповідача ОСОБА_3 .

За час свого життя бабуся позивачів заповіт не залишила .

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить :

1) житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Виноградівською держнотконторою 01.04.1989 року за реєстровим №847;

2) земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, площею 0,33 га, розташована в АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 004280 від 11.12.1997 року.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачі, як спадкоємці за законом п`ятої черги, спадщину після смерті своєї бабусі прийняли, оскільки вступили у фактичне володіння спадковим майном з моменту відкриття спадщини та проживали із спадкодавцем у спадковому будинку на час її смерті, що стверджується відмітками в паспортах позивачів.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім позивачів, спадкоємцем першої черги до спадкового майна є син спадкодавця та батько позивачів, відповідач по справі ОСОБА_3 , який на спадкове майно не претендує та не заперечує проти визнання права власності на таке за позивачами.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

За прийняттям спадщини позивачі звернулися до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Однак державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцями не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Разом з тим, правовстановлюючі документи втрачено, у позивачів наявна тільки копія державного акта про право приватної власності на землю.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 30.01.2021 р. №63, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом завершений, зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Виноградівською держнотконторою 01.04.1989 року за реєстровим №847.

Належність речових прав спадкодавцю підтверджується також довідкою Виноградівського РБТІ від 19.07.2011 року №600.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 мають законне право на визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,33 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,33 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко