РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №534/518/21

Провадження №2-о/534/25/21

02 квітня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Солохи О.В.

за участю: секретаря судового засідання Гончар С.Т.

сторін: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши за правилами окремого позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить (з урахуванням уточнених вимог) видати обмежувальний припис з наступними обмеженнями відносно заборони ОСОБА_3 , в строк на 6 місяців вчиняти дії, а саме:

- перебувати в зареєстрованому місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; - наближатися ближче ніж на 50 метрів до зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ;

- наближатися ближче ніж на 50 метрів: до місця офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , гірничий цех, кабінет геологічного відділу;

- наближатися ближче ніж на 50 метрів місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме міць проживання: батьків заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тітки заявника ОСОБА_6 , подруги заявника ОСОБА_7 за наступними адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо заявник за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати ОСОБА_1 ;

- у будь-який спосіб спілкуватися зі мною або контактувати зі мною через засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Свої вимоги мотивує ти, що вона періодично страждає від домашнього насильства з боку ОСОБА_3 .

У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в заяві. Пояснила суду, що з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_8 , 2017 року народження, яка проживає разом із заявницею. Починаючи з 2020 року ОСОБА_3 , почав систематично проявляти відносно неї безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути та виражатися нецензурною лайкою, внаслідок чого між сторонами почали виникати чисельні сварки, що породжували психологічне та фізичне насильство відносно заявниці. Окрім того, працівниками поліції було складено 4 термінові заборонні приписи, однак ОСОБА_3 на них не реагує. Внаслідок таких дій, заявниця проживає у постійному страху вчинення насильницьких дій з боку ОСОБА_3 та змушена була звернутись до суду з даною заявою. Прохає задовольнити заяву, з урахуванням зроблених нею уточнених вимог.

Представник заявника у судовому засіданні наголошував на необхідність видачи обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Особа, відносно якого вирішується питання щодо застосування обмежувального припису, ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснив, що із заявницею мають спільну дитину, а отже, зовсім перестати спілкуватися з нею, буде вкрай складно. Однак не заперечує, щодо вимоги заявниці не наближатися до її роботи, місця її проживання та місць частого відвідування.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її часткове задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.01.2019. Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_9 , 2017 року народження, зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.

Упродовж 2018-2021 року заявницею здійснено ряд звернень до правоохоронних органів у кількості 10 разів, з приводу неправомірних дій, що мали ознаки домашнього насильства, колишнього чоловіка по відношенню до неї. Працівниками ВП №2 Кременчуцького РУП з ОСОБА_3 неодноразово проводились профілактичні роботи з метою недопущення насильства в сім`ї. Крім того, на ОСОБА_3 було складено 3 адміністративних протоколи серії ВАБ 293965, ВАБ 018884, ВАБ018917, що були скеровані до суду.

За розглядом протоколу про адміністративне правопорушення від 27.11.2020 серії ВАБ 293965 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, останнього було визнано винним з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, в матеріалах справи містяться 4 термінових заборонних приписів термінами на 5 та 10 діб, стосовно кривдника ОСОБА_3 від 27.11.2020 серії АА №189528, від 04.12.2020 серії АА №189541, від 30.01.202 серії АА №189557, від 31.01.2021 серії АА №189538.

Відповідно до термінових заборонених приписів стосовно кривдника ОСОБА_3 , заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Заявник у судовому засіданні посилалась на факт нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. За даним фактом розпочато кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та постановою дізнавача СД ВП №2 КВП призначено проведення судової експертизи.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до вимог п.п. 6, 8 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

За змістом п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26.09.2019 року по справі №452/317/19-ц.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

За правилами ст.350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців.

Досліджені судом письмові докази вказують на наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, а також на вчинення ОСОБА_3 стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнього насильства як психологічного, так і фізичного характеру.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення ЄСПЛ у справі Chahal v. the UK , n. 145).

Факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства підтверджується постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 лютого 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Оцінюючи ризики щодо продовження чи повторного вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, суд враховує, що протягом 2018-2021 років, останній неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , в наслідок чого, заявниця зверталась до правоохоронних органів з заявами про вчинення відносно неї колишнім чоловіком протиправних дій, наслідком чого було складення 4 (чотирьох) термінових заборонних приписів та 3 протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім цього, за фактом нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР від 01.02.2021 № 0000021.

Таким чином, врахувавши характер та повторюваність вчинених ОСОБА_3 протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення останнім домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав заявниці від насильства у сім`ї, суд доходить висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 обмежувального припису.

Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, щодо заявниці ОСОБА_1 , яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Отже, є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 та застосування наступних заходів тимчасового обмеження прав кривдника.

Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 , а саме:

- щодо заборони ОСОБА_3 перебувати в зареєстрованому місці проживання ОСОБА_1 ;

- наближатися ближче ніж на 50 метрів: до місця офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме міць проживання: батьків заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тітки заявника ОСОБА_6 , подруги заявника ОСОБА_7

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо заявник за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати ОСОБА_1 .

В частині інших вимог заяви ОСОБА_1 суд вважає за належне відмовити, з огляду на наступне.

Так, однією з вимог заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 було заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 50 метрів до зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Судом було прийнято до уваги той факт, що колишнє подружжя мають спільну малолітню дитину ОСОБА_8 , 2017 року народження. ОСОБА_3 , наголошував у судовому засідання, що має намір кожен день бачитись із своєю дитиною.

Суд наголошує, що заявником не вказувався той факт, що ОСОБА_3 є кривдником малолітньої доньки.

Суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо змоделювати обставини, коли мати буде віддавати батькові та забирати дитину у батька особисто, чи за допомогою третіх осіб (враховуючи малолітній вік дитини) суд не виключає форс мажорних обставин, що ОСОБА_3 наблизиться на відстань ближче ніж на 50 метрів до зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 . На думку суду, саме 30 метрів буде достатньою відстанню, щоб забезпечити як найкращі інтереси, як заявниці так і не обмежувати права ОСОБА_3 .

Щодо заборони вести листування, телефоні переговори або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині, оскільки такі можливі дії ОСОБА_3 не можуть становити реальної загроз заявнику. Та врешті решт, може виникнути нагальне питання щодо здоров`я, виховання, розвитку спільної малолітньої дитини ОСОБА_8 , 2017 року народження. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

На підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства суд доходить висновку, що втручання у права і свободи заінтересованої особи внаслідок застосування обмежувальних заходів не буде непропорційним, враховуючи, що ці заходи безпосередньо пов`язані із протиправною поведінкою ОСОБА_3 та є спеціальними засобом правового захисту прав потерпілої особи від домашнього насильства, що передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаних обставин, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.350-8 ЦПК України, про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 263, 265, 350-1, 350-8 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 .

Заборонити ОСОБА_3 :

- перебувати в зареєстрованому місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися ближче ніж на 30 метрів: до зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; наближатися ближче ніж на 50 метрів: до місця офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , гірничий цех, кабінет геологічного відділу; наближатися ближче ніж на 50 метрів місць частого відвідування ОСОБА_1 а саме міць проживання: батьків заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тітки заявника ОСОБА_6 , подруги заявника ОСОБА_7 за наступними адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо заявник за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати ОСОБА_1 ;

В частині інших вимог заяви відмовити.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати по справі віднеси на рахунок держави.

Копію рішення направити до ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області для взяття ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , на профілактичний облік та виконавчому комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню і його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне ім`я заявника: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_9 ;

Повне ім`я заінтересованої особи: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_10 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 05.04.2021.