ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5375/21
Провадження № 22-ц/4820/1402/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта адвоката Іваницького А.М.,

Іванової Л.О., Якубової А.О. та їх представника адвоката Лозінського М.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Польового В.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєв Юрій Вікторович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєв Ю.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат, ОСОБА_6 . Вона пропустила строк для прийняття спадщини з огляду на те, що між нею та братом не було стійких соціальних зв`язків, вона потребує стороннього догляду у зв`язку з незадовільним станом здоров`я внаслідок інсульту та багатьох інших супутніх хвороб, її місце проживання значно віддалене від місця відкриття спадщини, що, на думку позивача, вказує на поважні причини неподання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з неповажності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила суд апеляційної інстанції рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги вказала, що судом не було взято до уваги тієї обставини, що її хвороба має системний, хронічний характер, відстань між її місцем проживання та місцезнаходженням спадкового майна є значною, становить приблизно 300 кілометрів, що, в тому числі, є поважною причиною пропущення нею строку для подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Суд не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_7 , який підтвердив її незадовільний стан здоров`я протягом останніх 15 років, у зв`язку з чим він здійснює за нею постійний догляд та забезпечує ліками.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі та їх представники в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Хмельницькому (а.с. 88).

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є братом та сестрою (а.с. 18, 27). ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Лаврентьєва Ю.В., ОСОБА_2 пропущено 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, коло спадкоємців після смерті ОСОБА_6 встановлено, свідоцтва про право на спадщину видані, спадкову справу закрито (а.с. 26).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а обов`язок їх доведеності покладається на позивача.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи пропущення строку подання заяви на прийняття спадщини позивач послалася на незадовільний стан здоров`я з 2004 року та необхідність у зв`язку з цим постійного стороннього догляду.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наданих позивачем медичних документів, вона перенесла ішемічний інсульт у 2004 році, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я та перебувала на стаціонарному лікуванні у періоди з 19.03.2014 року по 28.03.2014 року (10 днів), з 13.04.2015 року по 22.04.2015 року (10 днів), з 25.03.2016 року по 04.04.2016 року (11 днів), з 14.03.2017 року по 24.03.2017 року (11 днів), з 17.04.2018 року по 27.04.2018 року (11 днів), що в загальному становило 53 дні (а.с. 19-25).

Установивши, що ОСОБА_2 протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебування позивача на лікуванні відносно незначний період часу в порівнянні з періодом незвернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який становив майже шість років, не є поважною причиною пропущення відповідного строку.

Хронічні захворювання та інвалідність позивача не є поважними причинами пропуску вказаного строку та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали б ОСОБА_2 , у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень статті 1272 ЦК України (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року у справі № 691/481/18).

В даному випадку ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини стан її здоров`я був таким, що унеможливив подати заяву до нотаріальної контори особисто або надіслати її поштовим зв`язком.

Так само апелянтом не доведено, що станом на момент подання даної позовної заяви до суду та звернення до нотаріуса щодо надання роз`яснень стан її здоров`я змінився та покращився (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року у справі № 753/7530/20).

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 протягом тривалого періоду не цікавилася питанням щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та звернулася до нотаріуса за відповідними роз`ясненнями з цього приводу лише після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції про визнання права власності на спадщину за іншими спадкоємцями, які є відповідачами у даній справі (а.с. 9-12).

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо віддаленості місця проживання апелянта від місця відкриття спадщини та неврахування показань свідка ОСОБА_7 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення усіх обставин справи є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко