ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/515/21 Справа № 2-1445/10/0408 Суддя у 1-й інстанції - Валуєва В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання-Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач:-Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який дії в інтересах відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2010 року, ухвалене суддею Валуєвою В.Г. в м.Кривому Розі (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року позивачПублічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором №68/07-МК від 23.03.2007р., за договором поруки №68/07-МП від 23.03.2007р.

В обґрунтування позову зазначив, що Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» (далі по тексту: банк), надав- ОСОБА_1 (надалі Відповідач) кредитні кошти в розмірі 40 000 дол. США 00 центів, згідно з кредитним договором №68/07-МК від 23.03.2007р., (далі по тексту - кредитний договір) зі сплатою 15,5% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п.3.2. кредитного договору 22.03.2012р.

Зазначені обставини підтверджені умовами кредитного договору копія якого додається до позову.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком було укладено договір поруки №68/07-МП від 23.03.2007р. із ОСОБА_2 .

Своїм підписом на договорі поруки Відповідач 2 засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору № 68/07-МК від 23.03.2007р., і згоден з його умовами.

Позивачем було повністю виконано умови кредитного договору, а саме, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі, передбаченому договором.

ОСОБА_1 було використано вказаний кредит, проте останньою було порушено терміни його повернення та не сплачено в повному обсязі.

Внаслідок порушення та невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, у відповідачів перед банком виникла заборгованість, яка станом на 04.03.2010р. складає 364 247,05 грн. та підтверджена розрахунком заборгованості:

- заборгованість по кредиту 20 833,41 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ до гривні (1 дол. США = 7,984 грн.) станом на 04.03.2010р. становить 166 333,95 грн.;

- прострочена заборгованість по кредиту 4 066,59 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ до гривні (1 дол. США = 7,984 грн.) станом на 04.03.2010р. становить 32 467,65 грн.;

- нараховані відсотки 332,34 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ до гривні (1 дол. США = 7,984 грн.) станом на 04.03.2010р. становить 2 653,40 грн.;

- прострочені відсотки 1 576,60 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ до гривні (1 дол. США = 7,984 грн.) станом на 04.03.2010р. становить 12 587,57 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту 108 371,11 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення відсотків 41 833,36 грн.

У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідачів (позичальника та його поручителя) солідарно на користь позивача вказану заборгованість, завдану порушенням зобов`язанням у розмірі 364 247,05 грн., а також судові витрати, пов`язані з поданням позову в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 120,00 грн.

Заочним Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Криворізька філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Криворізька філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - заборгованість, завдану порушенням зобов`язання, у розмірі 364 247,05 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Криворізька філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - судовий збір 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення -120,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року заява представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 07 липня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишена без задоволення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року у повному тексті ухвали від 05 червня 2020 року виправлена описка в даті постановлення повного тексту ухвали за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, вказано вірно дату постановлення ухвали «04 червня 2020 року».

Представник Відповідача-2 ОСОБА_2 адвокат Мотуз О.В., будучи незгодним з ухваленим заочним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні заявлених Банком позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що Відповідач -2 не був присутнім в судовому засіданні 07 липня 2010 року, оскільки фактично не був належним чином повідомлений про розгляд справи у цей день. Вказує, що наявність в матеріалах справи доказів направлення Відповідачу-2 судових повісток на різні дати судового засідання без наявних доказів отримання таких повісток адресатом не дає безумовних підстав вважати, що Відповідач-2 фактично був обізнаний про час та місце розгляду справи та міг скористатись належними йому процесуальними правами відповідача по справі. З моменту ухвалення заочного рішення минув значний час, і Відповідач-2 достеменно не може стверджувати про те, де він перебував у липні 2010 року і чому саме він не отримав судових повісток. Однак Відповідач-2 точно знає і пам`ятає, що регулярно переглядає вміст поштової скриньки і в ній жодного разу не було кореспонденції від суду або ж повідомлення про необхідність отримання такої кореспонденції, вважає, що судових повісток Відповідач-2 не отримував через незадовільну роботу поштової установи.

Скаржник наголошує на тому, що Відповідач-2 до недавнього часу не знав про факт перебування вказаної справи у суді та про ухвалення заочного рішення, а довідався про це з телефонного дзвінка від особи, яка представилась новим кредитором і повідомила про те, що існує таке рішення, а про зміст рішення дізнався у травні 2020 року, коли ознайомився з матеріалами справи в суді. Представник Відповідача-2 вказує на те, що обом відповідачам не було відомо про заочне рішення, оскільки останні продовжували правовідносини з позивачем, уклали додаткову угоду по кредитному договору від 21 вересня 2011 року, звертались до позивача з листом 17 листопада 2014 року. В обох документах відсутні будь-які посилання на судове рішення, мова йде про регулювання правовідносин між сторонами саме договором. Якби відповідачам було відомо про наявність заочного судового рішення, останні б вели переговори з позивачем про порядок виконання такого рішення, а не про порядок виконання умов договору.

Також скаржник зазначає, що у позові банк зазначив розмір заборгованості за кредитом і процентами станом на 04.03.2010 року 26 798,94 дол. США, цю ж саму суму у гривневому еквіваленті стягнув суд з відповідачів, однак в період часу між наданням розрахунку заборгованості та ухваленням рішення, Відповідач-1 здійснювала погашення заборгованості на загальну суму 1500 доларів США, що підтверджено квитанціями наявними в матеріалах справи, які були додані до заяви про перегляд заочного рішення, та відповідно не було враховано судом, оскільки відповідачі не мали можливості повідомити про це суд першої інстанції. Вказує, що Банк своїм листом від 11 серпня 2008 року повідомив Відповідача-2 про зміну процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку в сторону збільшення, а саме до рівня 17% річних, отже обсяг зобов`язань Відповідача-2 за кредитним договором збільшився. Посилаючись на 559 ЦК України в редакції чинній на момент прийняття рішення про підвищення процентної ставки, вказує на припинення поруки Відповідача-2.

Окрім того, скаржник посилається на лист-претензію від 21 жовтня 2009 року, адресованого Відповідачу-2, в якому ставиться питання про дострокове погашення кредиту та сплату процентів і сума процентів зазначена 986,32 дол. США прострочених процентів та 321,62 дол. США поточних процентів, а всього 1307,94 дол. США. Вважає, що розмір процентів не міг збільшуватись після пред`явлення банком вимоги про дострокове погашення кредиту з огляду на висновок Верховного суду, викладений у п.54 Постанови від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, де зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Представник Відповідача-2 вказує і на те, що сума заявленої позивачем пені є непомірно великою у співвідношенні із сумою заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивачем не подано жодних доказів того, що він зазнав будь-яких збитків чи інших втрат майнового характеру, тому вважає, що суд має всі підстави для зменшення розміру пені. Скаржник заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені, оскільки пеня нарахована за період понад один рік.

Скаржник вважає, що позивачем до суду не подано доказів фактичної видачі кредитних коштів Відповідачу-1, а відтак в матеріалах справи відсутні докази виникнення спірних правовідносин і відповідно обов`язків Відповідача-2 як поручителя.

Відзив на апеляційну скаргу представника Відповідача-2 не подано.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ».

У цивільній справі №2-1445/10/0408 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 364 247,05 грн., здійснено заміну позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ».

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача-2 ОСОБА_2 - адвоката Морозову О.С., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача адвоката Мотуза О.В. підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог до відповідача-2 ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 40 000 дол. США 00 центів згідно з кредитним договором №68/07-МК від 23.03.2007р., зі сплатою 15,5% відсотків річних за користування кредитом ( а.с. 8-9).

Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п.3.2. кредитного договору 22.03.2012 року.

У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору Банк вимагає повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком було укладено договір поруки №68/07-МП від 23.03.2007р. з ОСОБА_2 (а.с.13).

Своїм підписом на договорі поруки засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору №68/07-МК від 23.03.2007 р., і згоден з його умовами.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог Банку, виходив з того, що внаслідок порушення та невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, у відповідачів перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 04.03.2010 року складає 364 247,05 грн. та підтверджена розрахунком заборгованості, а також з того, що відповідач ОСОБА_2 згідно з договором поруки взяв на себе зобов`язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань по кредитному договору, тому він відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо виконання відповідачами, як боржником та поручителем, умов укладеного кредитного договору №68/07-МК від 23 березня 2007 року.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Як видно зі змісту кредитного договору, сторони встановили, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за Договором до 22 березня 2012 року включно. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок згідно з графіком погашення кредиту по відновлювальній кредитній лінії (Додаток №1 до цього Договору) (п.3.2).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором між позивачем ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 укладено договір поруки №68/07-МП від 23 березня 2007 року.

Відповідно до умов договору поруки, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (п.1 та 2.1 Договору поруки).

Відповідно до п.4.4. договору поруки №68/07-МП від 23 березня 2007 року, внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем (а.с.13-зворот).

З п.2.1 кредитного договору №68/07-МК від 23 березня 2007 року вбачається, що Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США 00 центів з оплатою по процентній ставці 15,5 (п`ятнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних.

У п.4.6 кредитного договору №68/07-МК від 23 березня 2007 року визначено, що у випадку зміни вартості Кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу або інших показників, що характеризують кон`юнктуру фінансових ринків, процентна ставка за користування Кредитними ресурсами підлягає зміні на вимогу Банку. У зазначених випадках Банк вправі змінити розмір процентної ставки, попередивши про це письмово Позичальника не пізніше ніж за 5 днів (а.с.9).

З листа повідомлення про зміну процентної ставки №5795 від 11.08.2008р. (а.с.88) вбачається я, що Банк повідомив відповідача-1 ОСОБА_1 про зміну процентної ставки за Договором №68/07-МК від 23 березня 2007 року з 15 серпня 2008 року у розмірі 17% річних.

Як передбачено ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Право банку достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачено п.3.4 кредитного договору (а.с.8).

Листами від 13.10.2009 року за вих.№10016 ОСОБА_4 , №10017 ОСОБА_2 . Банк надсилав вимогу виконати свої зобов`язання перед Банком та погасити заборгованість за кредитним договором №68/07-МК від 23 березня 2007 року в розмірі 1307,94 доларів США а також пеню в сумі 1105,97 (а.с.19,20).

Оскільки відповідачі не виконали вимогу Банку і не погасили заборгованість за кредитним договором, позивач у березні 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідачів (а.с.3).

Виходячи з викладеного, доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав є неприйнятними.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника відповідача-2 щодо припинення дії поруки ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов`язання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553,554 ЦК України).

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Законом України №2478-VІІІ від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування, який набрав чинності 04.02.2019 частини перша та четверта статті 559 ЦК України викладені в новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Законом України №2478-VІІІ від 03.07.2018 року, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Як встановлено матеріалами справи, позивач, збільшивши процентну ставку з 15.08.2008 року з 15,5% до 17% допустив збільшення відповідальності поручителя ОСОБА_2 не узгодивши з останнім це питання, оскільки повідомлення про зміну процентної ставки №5795 від 11.08.2008р. надсилалось Банком тільки відповідачу-1 ОСОБА_1 , доказів зворотному матеріали справи не містять.

Оскільки правовідносини між сторонами, які виникли до введення в дію наведеного вище Закону, однак продовжують існувати (зобов`язання за кредитним договором не виконано) і після введення його в дію - 04.02.2019 року, то відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України в новій редакції, порука відповідача -2 ОСОБА_2 припинена, оскільки позивачем без згоди поручителя, збільшенням процентної ставки збільшився обсяг відповідальності поручителя, що є підставою для припинення поруки.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову Банку в задоволені заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 07 липня 2010 року в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє Криворізька філія АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником, якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ»в задоволенні позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_2 в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2020 року.

Головуючий :

Судді: