Справа № 308/4040/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Крегул М.М., при секретарі - Тимко М.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Свида Олександр Георгійович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації ,-
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Свида О.Г., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що він є володільцем будинку по АДРЕСА_1 на власній земельній ділянці, яка була виділена йому на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради №7 від 28.01.1998 року. Відповідачі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані в будинку володільця ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 і не проживають там вже більше п`яти років. Позивач зазначає, що не може нічого зробити у власному будинку, так як відповідачі в ньому зареєстровані, не сплачують ніяких комунальних послуг та їх реєстрація не дає йому змоги розпоряджатись своїм будинком. Враховуючи вищевказане, вважає, що відповідачі без поважних причин вже не проживають у будинку АДРЕСА_1 , а тому , втратили право користування вказаним житловим будинком. У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми закону та рішення Європейського суду, позивач просить суд визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку з даною житлового будинку.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.06.2020року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Згідно ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав та мотивів наведених у позові.
Відповідачі : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву на позовну заяву до суду не подано.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертаючись з даним позовом до суду посилався на те, що він є володільцем будинку по АДРЕСА_1 розташованого на власній земельній ділянці.
Позивачем до позову додано витяг з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №7 від 28.01.1998 року, з якого слідує, що йому, у постійне користування було довиділено земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та господарських споруд, площею 0,02га по АДРЕСА_1 , загальна площа складає 0,08га. Також позивачем до матеріалів справи долучена копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 .
З долученої до матеріалів копії домової книги вказаного будинку, судом встановлено, що у ньому зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Окрім цього, позивачем до матеріалів справи долучено довідку видану ТОВ «Наш добробут» № 308 від 21.01.2020 року та акт про фактичне місце проживання, складений у присутності сусідів, які проживаю по АДРЕСА_1 , з яких слідує, що відповідачі зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , вже більше п`яти років.
Посилаючись на ст..319 ЦК України, просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком по АДРЕСА_1 .
При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, яким врегульовано спірні правовідносини.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.
В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Правовстановлюючими документами є документи, які підтверджують права певного суб`єкта на нерухоме майно та складений у порядку, передбаченому законодавством.
Правовстановлюючими документами є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат,свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат, видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати, тощо.
При цьому, судом встановлено, що долучений до матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 не входить до переліку визначених законодавством правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.
Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 391 Цивільного кодексу України, встановлено, що право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном належить власнику майна.
Таким чином, з досліджених матеріалів справи слідує, що позивач на час розгляду справи судом не наділений повноваженнями, відповідно до ст.319 ЦК України, щодо розпорядження спірним майном, а відтак і щодо звернення до суду із повною завою щодо визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 15, 16 20 ЦК України, та ст. ст.10, 12, 76-81,223,263,265 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Свида Олександр Георгійович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації відмовити .
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач : ОСОБА_4 ,( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідч : ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідч : ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 20.09.2021 року о 10 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул