Справа №478/1013/21
Провадження № 22-ц/812/1955/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Іщенко Х.В., повний текст складено 30 серпня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2021 року цивільну справу за вказаною вище позовною заявою передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказував, позивач, звертаючись до суду обрала альтернативну підсудність відповідно до вимог ч.5 ст.28 ЦПК України - за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування АДРЕСА_2 .

Зважаючи на те, що відповідно до довідки старости с. Миколаївка, С. Безпалько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території с. Миколаївка, Баштанського (Казанківського ) району Миколаївської області не зареєстрована і не проживає, до позовної заяви нею не долучено доказів щодо здійснення виконання даного договору саме у Баштанському ( Казанківському ) районі Миколаївської області, суд першої інстанції дійшов висновку, що справа територіально не підсудна Казанківському районному суду Миколаївської області.

Враховуючи, що відповідач по справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зареєстрований та знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, літера Б, 1-й поверх, вказану справу на підставі ч.2 ст.27 ППК України слід направити до Печерського районного суд м. Києва, за місцезнаходженням юридичної особи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказувала, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просила про скасування ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2021 року та направлення справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Так, зокрема вказувала, що поняття місце проживання та місце перебування регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно вказаного закону місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців.

Вказує, що наразі с. Миколаївка, Баштанського району, Миколаївської області - це її місце перебування.

Оскільки вона є споживачем фінансових послуг та звернулася до суду з позовною заявою з метою захисту своїх порушених прав як споживача, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оспорюваний кредитний договір підпадає під цього Закону, а тому позов повинен бути розглянутий відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України, за її місцем перебування, тобто Казанківським районним судом Миколаївської області.

Про розгляд справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним положенням ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2021 року цивільну справу за вказаною вище позовною заявою передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана справа не підсудна Казанківському районному суду Миколаївської області, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території с. Миколаївка, Баштанського (Казанківського ) району Миколаївської області не зареєстрована і не проживає, до позовної заяви нею не долучено доказів щодо здійснення виконання даного договору саме у Баштанському ( Казанківському ) районі Миколаївської області, а відтак на підставі ч.2 ст.27 ЦПК України її слід направити до Печерського районного суд м. Києва, за місцезнаходженням відповідача - ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога», яке зареєстрований та знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, літера Б, 1-й поверх,

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повній мірі з огляду на наступне.

У ст.124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.( ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулася з цим позовом до суду за місцем свого проживання.

Як вбачається із довідки №1129 від 29 січня 2021 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради ( м. Кривій Ріг ) ОСОБА_2 , знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання АДРЕСА_1 ( а.с.7).

Із довідки старости с. Миколаївка Казанківської селищної ради №34/03-15-21 від 27 серпня 2021 року, отриманої судом на свій запит, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території с.Миколаївка Баштанського (Казанківського ) району Миколаївської області не зареєстрована і не проживає.

На запит апеляційного суду, повторно отримано інформацію про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною нею у позові адресою не зареєстрована і не проживає.

Отже, реєстрація місця проживання позивача на території Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області не підтверджена (а.с.17).

В той же час, місцезнаходженням відповідача ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» - є 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, літера Б, 1-й поверх.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача та визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Положеннями ст. 28 ЦПК України передбачені правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

Так, за ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України)

Системний аналіз відповідних норм ЦПК України, які регулюють питання щодо визначення підсудності, дає підстави для висновку, що підсудність справи визначається на момент пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (ст.ст. 27, 184, 187 ЦПК України).

Крім того, територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності (альтернативна та виключна). Вирішуючи питання територіальної підсудності, слід з`ясовувати характер спірних правовідносин.

Отже, законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про захист прав споживача, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Встановивши, що позивач пред`явив позов у цій справі за місцем свого проживання, тобто з недотриманням вимог ч.5 ст.28 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказана справа не підсудна Казанківському районному суду Миколаївської області, а її слід направити за загальним правилом ч.2 ст.27 ЦПК України на розгляд до Печерського районному суду м. Києва, тобто за місцем реєстрації відповідача-юридичної особи.

Щодо посилань апеляційної скарги про перебування ОСОБА_1 за адресою вказаною у позовній заяві колегія суддів зазначає наступне.

Реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;

Згідно з п. 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п.3,7,9 Правил реєстрація/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Позивачка, скеровуючи позов до суду, у відповідності до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, мала би зазначити своє зареєстроване місце проживання чи зареєстроване місце перебування. Такою адресою вона указала АДРЕСА_1 , за якою у встановленому законом порядку не зареєстровано ні місце її проживання, ні місце її перебування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування ухвали і постановлення нової, а тому, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.