Справа № 282/948/21
Провадження № 2/282/208/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поварчук Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, в 1 (один) місяць з дня вступу рішення в законну силу.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, померла ОСОБА_2 . Останні роки свого життя вона провела в Житомирському геріатричному пансіонаті Житомирської обласної ради. До 20.10.2003, тобто до часу її поміщення в пансіонат, ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

В період проживання ОСОБА_2 в с. Вигнанка Любарського району Житомирської області позивачка підтримувала із нею добрі стосунки, допомагала їй по господарству, обробляла город, доглядала за будинком, купувала ліки, продукти харчування. Коли ОСОБА_2 вже не змогла обходитися без сторонньої допомоги, сільською радою прийнято рішення про поміщення її до пансіонату в с. Іванівка, Житомирського району, де вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В березні 2021 року позивачці стало відомо, що 22.05.2003 ОСОБА_2 складено заповіт, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЖТ № 0171612, вона заповіла ОСОБА_1 .

Так, 01.06.2021 за заявою представника ОСОБА_1 заведено спадкову справу №108/2021 після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що про існування заповіту на її ім`я позивач дізналась лише у березні 2021 року, що унеможливило з незалежних від неї причин своєчасно звернутись за оформленням спадкових прав, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач та її представник у підготовче засідання на розгляд справи не з`явились, представник позивача адвокат Мазуренко Ю.П. надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності.

Представник Територіальної громади в особі Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що він проти задоволення позову не заперечує і просить справу слухати в його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0171612, виданого 31 березня 1997 року Любарською РДА, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі розміром 3.11 га, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Пархоменка.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22 травня 2003 року секретарем Вигнанської сільської ради Любарського району Житомирської області, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0171612, виданий 31 березня 1997 року Любарською РДА, заповіла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Іванівка, Житомирського району, Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва НОМЕР_1 , актовий запис № 28.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відтак, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Доброльожа В.В. № 414/02-31 від 01.06.2021, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Доброльожа В.В. № 412/01-16 від 01.06.2021 вбачається, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в с.Іванівка, Житомирського району, Житомирської області (Житомирський геріатричний пансіонат) є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка спадщину не прийняла. Інформація щодо інших спадкоємців померлої в спадковій справі №108/2021 відсутня.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід врахувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, та дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 317/3039/18-ц (провадження № 61-9076св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 288/1856/18 (провадження № 61-3987св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21).

Оскільки позивач не є близьким родичем померлої ОСОБА_2 , разом із спадкодавцем не проживала, не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її ім`я ОСОБА_2 , та про наявність такого заповіту дізналась лише у березні 2021 року, що стверджується листом Пединківського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області за №305 від 20.08.2021, спадкова справа заведена на підставі заяви представника позивача, тому на дамку суду такі обставин є поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, саме тому наявні всі підстави для задоволення даного позову та визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) додатковий строк терміном 1 (один) місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Іванівка, Житомирського району, Житомирської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач