справа №176/117/21
провадження №2/176/227/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Овчаренко О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє Морозова Ольга Сергіївна до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2020 року ОСОБА_1 через свого повноважного представника, адвоката Морозову О.С. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 550 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У своїй позовній заяві позивачка посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими особами, з них 1 - зі смертельним наслідком із її чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання трудових обов`язків відповідно до режиму роботи підприємства. За результатами спеціального розслідування, комісія дійшла висновку, визначеному у акті Н-1, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, а саме внаслідок падіння устаткування (обладнання) або їх конструктивних елементів. Актом також встановлені причини настання нещасного випадку: 1) основна - організаційна - порушення трудової і виробничої дисципліни у тому числі невиконання вимог інструкції з охорони праці, а саме: невиконання вимог пунктів 1.6,3.102 інструкції з охорони праці №82 для прохідника, затвердженої наказом генерального директора ДП «Схід ГЗК» від 25.11.2018 року №46, п.п.2.17, 2.18 Робочої інструкції прохідника 6 розряду дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 28.02.2018 року №120, п.п. 2.8, 2.13 Посадової інструкції майстра гірничого підземної дільниці, затвердженої наказом директора Смолінської шахти від 28.03.2018 року №120, абзац 3 п. 29 розділу ІІ «Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом» НПАОП 0.00-1.77-16; 2) супутні - організаційна - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання устаткування, машин, механізмів тощо; порушення вимог розділу організації робіт і заходів безпеки «Проекта организации работ по ремонту подъемного цилиндра подъема опускания балансира погрузочно-доставочной машины PFL-20», недотримання вимог п.п. 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5 Положення «Про нарядну систему організації робіт у підрозділах ДП «СхідГЗК», затвердженого наказом від 30.05.2018 року за №36. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з офорони та гігієни праці, що призвели до смерті ОСОБА_3 : ОСОБА_4 - майстер гірничої дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» - не здійснив належний контроль за безпечним виконанням робіт підвищеної небезпеки дільниці, чим порушив вимоги абзацу 3 п.29 розділу ІІ «Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом» НПАОП 0.00-1.77-16, вимги п.2.8 та 2.13 Посадової інструкції майстра гірничого підземної дільниці, затвердженої наказом директора Смолінської шахти від 28.03.2018 року №120 та вимог п.п. 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5 Положення «Про нарядну систему організації робіт у підрозділах ДП «Схід ГЗК», затвердженого наказом від 30.05.2018 року за №36. ОСОБА_3 - прохідник дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» при виконанні ремонтних робіт самотужки прибрав, а потім не встановив запобіжний упор балансиру на місце між рамою машин і балансиром підйому ковша, чим порушив вимоги пунктів 1.6,3.102 інструкції з охорони праці №82 для прохідника, затвердженої наказом генерального директора ДП «Схід ГЗК» від 25.11.2018 року №46, п.п.2.17, 2.18 Робочої інструкції прохідника 6 розряду дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 28.02.2018 року №120, п.п. 2.8, 2.13 та не виконав вимоги розділу організації робіт і заходів безпеки «Проекта организации работ по ремонту подъемного цилиндра подъема опускания балансира погрузочно-доставочной машины PFL-20».

Однак, позивач вважає, що незважаючи на те, що присутня вина самого ОСОБА_3 у нещасному випадку, це не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Вина відповідача у смерті ОСОБА_3 і відповідно завдання моральної шкоди членам його сім`ї та рідним полягає у тому, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, у яких би ОСОБА_3 був забезпечений всім необхідним для унеможливлення отримання травм, які стали наслідком його смерті. Відповідач не вжив жодних заходів для забезпечення безпеки її чоловіка, як працівника і відповідно такі заходи не погоджувались із центральним органом виконавчої влади. Отже, позивачці смертю чоловіка, пов`язаною з нещасним випадком на виробництві, наслідком якого стало ушкодження здоров`я, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона у віці 37 років втратила близьку людину, годувальника сім`ї, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивачки, яка втратила турботу та підтримку близької людини. Тому, враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотність вимушених змін в житті позивача, спричинених смертю чоловіка на виробництві, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, просить відшкодувати моральну шкоду завдану позивачу в розмірі 550 0000 грн., оскільки така сума зможе мінімально компенсувати втрати, яких зазнала позивач та відновити хоча б частково її моральний стан.

Ухвалою від 01 лютого 2021 року відкрито провадження за вищезазначеною справою та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 01 березня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє Морозова Ольга Сергіївна до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві - відмовлено.

16 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, де остання просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ДП «СхідГЗК» зперечує проти твердження Позивача, що саме відповідачем Позивачу завдано моральну шкоду, оскільки основною причиною настання нещасного випадку встановлено та документально підтверджено порушення трудової і виробничої дисципліни ОСОБА_3 при виконанні трудових обов`язків, у тому числі невиконання вимог нормативно - правових актів з охорони праці та організаційно- розпорядчих документів підприємства. Відповідач також заперечує проти доводів позивача, що підприємство відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України не було створено безпечні і нешкідливі умови праці, оскільки дільниця змішаних робіт Смолінської шахти ДП Схід ГЗК була забезпечена всім необхідним, зокрема справним робочим інструментом, матеріалами, запобіжними пристосуваннями, спецодягом, засобами індивідуального захисту, джерелами світла, питною водою та іншим і виконано вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України щодо забезпечення безпечних нешкідливих умов праці. Відповідач вважає, що нещасний випадок зі смертельним наслідком для потерпілого ОСОБА_3 наступив виключно через порушення останнім трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці та робочої інструкції. Відповідач також вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано жодного доказу того, що їй завдано моральної шкоди саме відповідачем, зокрема не підтверджено факту порушення її прав, завдання моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, не встановлено причинного зв`язку між нещасним випадком і протиправним діянням та виною в його заподіянні.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2019 року, актовий запис про шлюб №10 зроблений виконавчим комітетом Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області. /а.с.10/

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Смолинською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області. /а.с.11/.

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 44 хв. на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» від 29 грудня 2020 року,встановлено наступні обставини нещасного випадку.

Прохідник підземний дільниці ЗР Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_3 та учень прохідника підземного дільниці ЗР Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_5 разом з іншими працівниками прибули на роботу у другу зміну о 14 год. 20 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3, пройшли у медпункті шахти прередзмінний медичний огляд та направилися до нарядної дільниці ЗР, де отримали від майстра гірничого ОСОБА_4 письмовий наряд. Наряд було видано ланці прохідників у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та його учня ОСОБА_5 на прибирання гірничої маси, ремонт вантажно-доставної машини PFL-20, буріння шпурів самохідною буровою каретою Boomer - 104. Наряд оформлено записом у «Книзі нарядів» дільниці ЗР, проведено передзмінний інструктаж за інструкціями з охорони праці, а саме: № 82 «Для прохідника (підземного)», № 115 «Для машиніста самохідних машин (підземного)», № 1-В «Під час виконнаня робіт із застосування драбин, стрем`янок», № 2-В «Для персоналу І кваліфікаціонної групи з електробезпеки», № 5-В «З безпечного виконання робіт у підземних умовах», № 6-В «З експлуатації талі ручної, черв`ячної», № 9-В «Під час виконання робіт на висоті», № 22-В «При ручному переміщені вантажів», № 26-В «Для осіб задіяних на доставці вибухових матеріалів», № 27-В «При заповненні підривниками «Журналу реєстрації відмов при підривних роботах», № 29-В «У разі ліквідації зарядів вибухових матеріалів, що відмовили у підземних умовах», № 30-В «Для осіб, призначених для охорони вибухових матеріалів в небезпечній зоні на місці проведення підривних робіт», № 31-В «Про порядок зберігання вибухових матеріалів в підземних умовах шахти», № 32-В «Зі збирання, обліку, збереження та знищення вибухових матеріалів, вилучених із гірничої маси», що підтверджено особистими підписами членів ланки, у т.ч потерпілих в «Книзі нарядів». Переодягнувшись та отримавши в ламповій індивідуальний саморятівник, ліхтар, респіратор типу «Пелюсток» і номерний жетон ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з іншими працівниками другої зміни спустилися кліттю на гор. «-460» м. по стволу «Головному», потім стволом «Сліпа-2» на гор. «-640»м. Гірничий майстер ОСОБА_4 , оглянувши стан робочого місця, надав дозвіл на виконання робіт за нарядом та пішов допускати до роботи інших працівників.

ОСОБА_3 не дочекавшись прохідника ОСОБА_7 розпочав роботи з ремонту вантажно-доставної машини PFL-20, а саме підключення рукавів високого тиску до циліндру підйому балансира вантажно-доставної машини PFL-20. При огляді циліндру вантажно-доставної машини PFL-20 йому стало зрозуміло, що різьбове з`єднання флянцу гідравлічного циліндру потребує посилення за допомогою зварних робіт. Неподалік разом із прохідником ОСОБА_8 виконував роботи електорогазозварник ОСОБА_9 , якого і попросив ОСОБА_3 на власний розсуд, обварити флянець. У процесі зварювальних робіт на останній прихватці, на думку ОСОБА_3 виникла потреба прибрати фіксатор (упор) балансира, який було встановлено між рамою машини і балансиром підйому ковша, для запобігання падіння балансира. Зі слів ОСОБА_5 балансир до фіксатора (упора) прилягав не щільно, тому ОСОБА_3 зміг самотужки його прибрати. Після закінчення зварних робіт ОСОБА_9 зібрав зварний кабель та маску, електроди і пішов до ОСОБА_8 продовжувати роботу за нарядом. ОСОБА_3 , недочекавшись ОСОБА_7 , продовжив ремонт циліндра підйому балансиру, при цьому не встановив упор балансиру на місце між рамою машини і балансиром підйому ковша. Приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_3 під час під?єднання рукавів високого тиску до цилідру підйому балансира, знаходячись між рамою та балансиром вантажно-доставної машини PFL-20, попросив подати ОСОБА_5 гайковий ключ, який знаходився на полиці для зберігання інструментів. Коли ОСОБА_5 подавав гайковий ключ ОСОБА_3 відбулося падіння балансиру. ОСОБА_5 знаходячись під ковшем частково, зміг вибратись з-під нього та почав голосно звати на допомогу. На його крик про допомогу на місце події прибігли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Побачивши ОСОБА_3 затиснутого між рамою і балансиром ковша вони намагалися його звільнити, але у них нічого не виходило. По прибуттю на місце нещасного випадку рятувальниками ДВГРС було проведено прохіднику ОСОБА_3 реанімаційні дії та приблизно о 19 годині доставлено його на поверхню шахти. О 19 год. 02 хв. працівниками медичної допомоги було констатовано смерть ОСОБА_3 .

Таким чином, комісією було встановлено, що ОСОБА_3 - прохідник дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» при виконанні ремонтних робіт самотужки прибрав, а потім не встановив запобіжний упор балансиру на місце між рамою машини і балансиром підйому ковша, чим порушив вимоги пунктів 1.6, 3.102 Інструкції з охорони праці № 82 для прохідника, затвердженої наказом генерального директора ДП «СхідГЗК» № 46 від 25.01.2018р, а саме: п. 1.6 Інструкції з охорони праці - Прохідник зобов`язаний виконувати вимоги внутрішнього трудового розпорядку і застосовувати заходи, що виключають вплив на нього небезпечних і шкідливих виробничих факторів, в тому числі такі: - дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на підприємства; - знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, правильно і своєчасно користуватися засобами колективного та індивідуального захисту;- дотримуватися режимів роботи, що задаються технологічними процесами і передбачені експлуатаційною документацією; - не працювати без належних захисних огороджень, кожухів, запобіжних пристроїв і пристосувань тощо; п. 3.102 Інструкції з охорони праці Роботи по змащенню і технічному обслуговуванню машини повинні проводитися тільки при відключеній машині і опущеною кулісою ковша. Коли самохідна машина з двигуном внутрішнього згорання не працює, ковш повинен бути опущений та не виконав вимоги п.п. 2.17, 2.18 робочої інструкції прохідника 6 розряду дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК», затвердженої наказом директора Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 28.02.2018 року № 120, а саме: розділу 2 Завдання та обов`язки, п. 2.17 Відповідальне виконання правил пожежної і радіаційної безпеки та охорони праці під час виконання робіт. п. 2.18 Дотримання вимог інструкцій з охорони праці, даної робочої інструкції, нарядної системи … Не виконав вимоги розділу організації робіт і заходів безпеки «Проекта организации работ по ремонту подъемного цилиндра подъема опускания балансира погрузочно-доставочной машины PFL-20», затвердженої головним інженером Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 03.11.2020р. а саме: «При выполнении работ под балансиром по ремонту подъемного цилиндра, подъема опускания балансира погрузочной доставочной машины PFL-20 следует устанавливать стопор балансира. Стопор балансира необходимо устанавливать в составе не менее 2-х компетентных специалистов (проходчиков, слесарей) с заведённой машиной. Затем следует отвинтить стопор балансира от крепления, поднять балансир (стрелу) машины, второй работник должен вставить стопор балансира, разместив его на креплениях в раме машины и медленно опустить балансир, что бы крепление прилегало к стопору. После выполнения работ по ремонту подъёмного цилиндра, подъёма опускания балансира погрузочной доставочной машины PFL-20, необходимо снова поднять балансир и снять стопор балансира, вставить стопор балансира в держатель машины.»

ОСОБА_4 - майстер гірничий дільниці змішаних робіт Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» - не здійснив належний контроль за безпечним виконанням робіт підвищеної небезпеки на дільниці, чим порушив : вимоги абзац 3 п. 29 розділу II «Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом» НПАОП 0.00-1.77-16, а саме: «Посадова особа, на яку покладено обов`язки здійснення контролю за безпечним виконанням робіт, або за її дорученням відповідальний працівник ... Повинні не допускати виконання робіт з порушенням правил безпеки». та вимоги п. 2.8 та 2.13 розділу 2 посадової інструкції майстра гірничого підземної дільниці, затвердженої наказом по Смолінській шахті від 28.02.2018 року за № 120, а саме:розділу завдання та обов`язки п. 2.8 Забезпечувати безпечні умови праці на робочих місцях, контролювати забезпеченість робочих справним інструментом, матеріалами, запобіжними пристосуваннями, спецодягом, засобами індивідуального захисту, джерелами світла та питною водою, стан і справність засобів провітрювання, пилоподавлення, а також регулюючих пристроїв (вентиляційних дверей, перемичок, трубопроводів, вентиляторів місцевого провітрювання, здійснювати експрес-аналіз складу повітря на робочих місцях, здійснювати допуск людей до роботи). П. 2.13 Контроль проведення ремонту, технічного обслуговування, огляду обладнання та інших технічних засобів. Положення «Про нарядну систему організації робіт на ДП «СхідГЗК», затвердженого наказом по ДП «СхідГЗК» від 30.05.2018 за № 326, а саме: Розділ 2 Порядок виконання робіт за нарядами п. 2.2.3 Особи, які складають та видають наряд зобов`язані:- знати ситуацію на об`єкті, де будуть проводитися роботи;- аналізувати роботу попередньої зміни, з метою правильного планування роботи у свою зміну;- визначити обсяги та характер роботи, яку доручено виконувати;- провести оцінку ризиків та небезпечних факторів на робочих місцях та скласти наряд з урахуванням заходів безпеки з зазначених небезпечних факторів; п. 2.2.4 Особи, які видають наряд несуть відповідальність: - за безпеку робіт; - за видачу наряду у повному обсязі;- за безпечне виконання робіт, у відповідності із зазначеними у наряді заходами безпеки;п. 2.2.5 Особи, зазначені у пунктах 2.2.3 та 2.2.4 здійснюють безпосереднє керівництво роботами, несуть відповідальність за:- за безпеку робіт; - виконання членами бригади робіт, не передбачених нарядом, а також робіт для особистих потреб;- відповідність порядку та послідовності виконання робіт вимогам технологічних карт безпечного ведення робіт, проектам виконання (організації) робіт, технологічним та експлуатаційним інструкціям, інструкціям з охорони праці тощо.

Висновок комісії : нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 44 хв. з прохідником підземної дільниці ЗР Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_3 , визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. /а.с. 12-27/

Отже, між смертю потерпілого ОСОБА_3 , який працював на підприємстві відповідача та нещасним випадком, що стався з ним на виробництві, наявний причинний зв`язок, що передбачає право позивача як дружини померлого на відшкодування їй моральної шкоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Однак, відповідач ДП «СхідГЗК» заперечує право відповідачки на відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що нещасний випадок зі смертельним наслідком для потерпілого ОСОБА_3 настав виключно через порушення останнім трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці та робочої інструкції. Відповідач заперечує та вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості, позивачкою не надано жодного доказу того, що їй завдано моральну шкоду саме діями ДП «СхідГЗК», оскільки не надано доказів причинного зв`язку між нещасним випадком і протиправними діяннями та виною в його заподіянні.

Однак, із такою позицією відповідача суд частково не погоджується з наступних підстав.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22.06.1981 №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє констатувати, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Тому, доводи представника відповідача з приводу наявності в діях загиблого порушень законодавства про охорону праці, та відсутності вини у цьому підприємства, судом не приймаються, оскільки не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Оскільки моральна шкода, завдана позивачу у зв`язку зі смертю її чоловіка в результаті нещасного випадку на виробництві не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 427, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 1168 ЦК України.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач завдав позивачам моральну шкоду, оскільки в результаті нещасного випадку на виробництві загинув чоловік позивачки, що призвело до хвилювань та моральних страждань.

В даному випадку факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та необхідності відшкодування відповідачем моральної шкоди завданої їй смертю чоловіка на виробництві.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди, суд виходить з наведеного вище. Беруться, крім іншого, до уваги конкретні обставини справи, та як вже було зазначено істотність вимушених змін у подальшому житті позивачки, особливо тяжких наслідків, що наступили в силу таких змін у житті позивачки.

Виходячи з встановлених обставин справи, ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні нещасного випадку внаслідок, якого загинув чоловік позивачки, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивачка від загибелі чоловіка, характер немайнових витрат, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду 180 000,00 грн, оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачки та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

При зверненні до суду із позовом позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Позивачка подала позов про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю чоловіка та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2700 грн., що становить один відсоток від стягнутого розміру моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 8, ч.3 ст. 22, 43, 46 Конституції України, ст.13 Закону України "Про охорону праці», ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 268, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє Морозова Ольга Сергіївна до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_3 на виробництві - 180 000,00 гривень, без урахування податків, зборів та інших платежів.

У іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2 на користь держави судовий збір 2700 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міськийй суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек