Справа № 738/272/21
№ провадження 2/738/171/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi у складi:

головуючого суддi Слісаря А.В.,

за участю

секретаря Бреус Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А H О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди. Позов обгрунтований тим, що позивач являється власником автомобіля ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, якого у 2017 році забрала відповідач та здала на металобрухт у м. Сновськ, що було встановлено досудовим розслідуванням. Вказує, що внаслідок таких дій відповідача, йому було завдано майнової шкоди у розмірі 21429,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача 908,00 грн. сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у ньому та просив його задовольнити. Вказав, що надавав спірний автомобіль онуку у користування, але продавати його не дозволяв.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що власником спірного автомобіля є позивач, однак у 2017 році він подарував та передав автомобіль своєму онуку ОСОБА_4 і останній користувався ним, а через деякий час продав.

Свідок ОСОБА_4 , у судовому засіданні показав, що він син відповідача та онук позивача. У 2016 році позивач йому подарував автомобіль ВАЗ 2106, а до 2016 року вказаним автомобілем користувалася відповідачка. Коли позивач сказав повернути автомобіль то автомобіль вже був проданий на металобрухт у м. Сновськ і він це позивачу говорив. Автомобіль продавався у неробочому стані. Рішення про продаж приймав він(свідок) та домовлявся про це також він, але продавала автомобіль відповідачка та вона ж отримала кошти за проданий автомобіль, які передала йому(свідку) для оплати за навчання.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази які містяться у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, що підтверджується довідкою територіального сервісного центру МВС № 7444 від 04 лютого 2021 року № 31/25/16-58(а.с.8).

Згідно довідки ПП «Автосервіс» ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21061 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску станом на 04.02.2021 року становить 21429,00 грн.(а.с.6).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У судовому засіданні встановлено та ніким не оспорювалося, що вказаний вище автомобіль позивач передав у користування своєму онуку ОСОБА_4 , однак матеріали справи не містять відомостей що позивач надавав дозвіл на продаж автомобіля.

У постанові від 25 липня 2018 року про проведення процесуальних дій на іншій території(кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000127) слідчий встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , весною 2018 року продала автомобіль ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, бежевого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_1 . З показів ОСОБА_3 автомобіль вона продала на металобрухт в м. Сновськ Чернігівської області(а.с.14).

У судовому засіданні суд дослідив матеріали вказаного кримінального провадження у яких наявні два протоколи допиту у якості свідка ОСОБА_3 , яка повідомляла слідчого, що саме вона продала належний позивачу автомобіль, однак у одному протоколі вказувала про продаж автомобіля на металобрухт, у іншому, що продала особі, яка їй не відома.

Постановою від 07 серпня 2020 року слідчий закрив кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000127 у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування(а.с.17-19).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що належний позивачу автомобіль продавала відповідачка та отримувала за це кошти. А також повідомляв що рішення приймав про продаж автомобіля та домовлявся про це він, оскільки вважав що автомобіль належить йому, тому що отримав у подарунок від позивача.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, у судовому засіданні з досліджених доказів було встановлено, що власник автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , 1984 року випуску ОСОБА_1 був протиправно позбавлений цього права від незаконних дій відповідача по справі, оскільки саме вона продала автомобіль без дозволу його власника, а тому позов підлягає задоволенню.

Твердження свідка ОСОБА_4 , що позивач подарував йому вказаний автомобіль є безпідставні, оскільки згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, однак суду не було надано такого договору.

Вартість вище вказаного автомобіля ніким не оспорювалася.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати на судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 завдану майнову шкоду у розмірі 21429,00 грн.(двадцять одна тисяча чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 на відшкодування судового збору 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.04.2021 р.

Суддя А.В. Слісар