КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №265/9017/18 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпніського міського суду Київської області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відшкодування за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 27 червня 2008 року із відповідача на його користь було стягнуто збитки в розмірі 40 983,50 грн. З метою примусового виконання цього рішення 04 листопада 2008 року було відкрито виконавче провадження, яке у зв`язку із виконанням рішення було закінчено 07 вересня 2018 року. Разом з тим, у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні збитки та 3 проценти річних від простроченої суми за період з вересня 2008 року по серпень 2018 року.

На підставі викладеного в позові, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 91966 грн. 97 коп. - інфляційних втрат, 12295 грн. 05 коп. - три відсотки річних, а всього до стягнення 109 262 грн. 02 коп.

Рішенням Ірпніського міського суду Київської області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в розмірі 13 715,90 грн. та 3% річних в розмірі 4 089,19 грн., а всього 17 805,09 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні суду не навів розрахунок сум, які підлягають стягненню, що позбавляє позивача перевірити правильність розрахунків.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру суми, яка підлягає стягненню, стягнувши з відповідача на користь позивача 109 262 грн. 02 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з тим, що в порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, а відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності такого відзиву.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотань про витребування матеріалів справи №2-4-8 з Першотравневого суду м. Маріуполя Донецької області та про витребування матеріалів виконавчого провадження №45404735 та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 27 червня 2008 року, яке набрало законної сили 23 вересня 2008 року (а.с. 19-22) було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків від втрати майна у розмірі 40 983,50 грн.

На підставі цього рішення було видано виконавчий лист від 23 вересня 2008 року (а.с. 6).

Відповідно до постанови державного виконавця від 04 листопада 2008 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище судового рішення (а.с. 4).

У зв`язку із повним виконанням рішення виконавче провадження було закрито, що підтверджується постановою державного виконавця від 07 вересня 2018 року (а.с. 7).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином, а тому у позивача виникло право на звернення до суду з вказаним позовом, разом з тим позивачем було пропущено позовну давність, що призвело до невірного розрахунку інфляційних та трьох відсотків річних.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причин, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії на отримання вказаного доказу.

Як передбачено у ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє стягувача права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Отже, суд першої інстанції вірно визначився з характером правовідносин та дійшов вірного висновку про те, що позивач вправі отримати суми, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не навів свій розрахунок сум, що підлягають стягненню, то колегія суддів зазначає наступне.

У випадку незгоди з наданим суду розрахунком сум, які підлягають стягненню повністю чи частково суд повинен зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок, оскільки це є процесуальним обов`язком суду. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладений в постанові суду від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15.

У даній справі відповідачем було порушено питання щодо застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Зазначене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що викладені в постановах суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18.

Таким чином, суд першої інстанції, визначаючи розмір грошових сум, що підлягають стягненню, обгрунтовано обмежився останніми трьома роками, які передували даті звернення до суду з позовом.

В той же час, суд першої інстанції допустився математичної помилки при проведенні розрахунку сум, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за можливе навести свій розрахунок сум, які підлягають стягненню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Так, період розрахунку, за який стягуватимуться грошові суми є останні три роки, що передували даті звернення до суду з позовом, тобто з 29 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2018 року.

Розрахунок 3% річних за ст. 625 ЦК України

Формула здійснення розрахунку:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Відсоткова ставка 3% річних

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
29.10.201529.10. 983.503%3 691.84
Всього: 1097 3 691.84

Отже, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 29 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2018 року складає 3 691 грн. 84 коп.

Розрахунок інфляційних втрат

Відповідно до даних Офіційного видання Державної фіскальної служби України індекс інфляції в Україні в листопаді 2015 року становив 102,0%, у грудні 2015 року - 100,7%, у січні 2016 року - 100,9%, у лютому 2016 року - 99,6%, у березні 2016 року - 101,0%, у квітні 2016 року - 103,5 %, у травні 2016 року - 100,1%, у червні 2016 року - 99,8%, у липні 2016 року - 99,9%, у серпні 2016 року - 99,7%, у вересні 2016 року - 101,8%, у жовтні 2016 року - 102,8%, у листопаді 2016 року - 101,8%, у грудні 2016 року - 100,9%, у січні 2017 року - 101,1%, у лютому 2017 року - 101,0%, у березні 2017 року - 101,8%, у квітні 2017 року - 100,9%, у травні 2017 року - 101,3%, у червні 2017 року - 101,6%, у липні 2017 року - 100,2%, у серпні 2017 року - 99,9%, у вересні 2017 року - 102,0%, у жовтні 2017 року - 101,2%, у листопаді 2017 року - 100,9%, у грудні 2017 року - 101,0%, у січні 2018 року - 101,5%, у лютому 2018 року - 100,9%, у березні 2018 року - 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, у травні 2018 року - 100,0%, у червні 2018 року - 100,0%, липні 2018 року - 99,3%, у серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, у жовтні 2018 року - 101,7%.

Формула розрахунку наступна:

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу]*[Індекс інфляції]/100% - [Сума боргу]

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за кожен місяць в якому відбулося прострочення.

40983,50*102,0/100%-40983,50 = 819 грн. 66 коп., де 40983,50 - сума боргу, 102,0 - індекс інфляції у листопаді 2015 року;

40983,50*100,7/100%-40983,50 = 286 грн. 88 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,7 - індекс інфляції у грудні 2015 року;

40983,50*100,9/100%-40983,50 = 368 грн. 85 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,9 - індекс інфляції у січні 2016 року;

40983,50*101/100%-40983,50 = 409 грн. 84 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101 - індекс інфляції у березні 2016 року;

40983,50*103,5/100%-40983,50 = 1434 грн. 42 коп., де 40983,50 - сума боргу, 103,5 - індекс інфляції у квітні 2016 року;

40983,50*100,1/100%-40983,50 = 40 грн. 98 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,1 - індекс інфляції у травні 2016 року;

40983,50*101,8/100%-40983,50 = 737 грн. 70 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,8 - індекс інфляції у вересні 2016 року;

40983,50*102,8/100%-40983,50 = 1147 грн. 54 коп., де 40983,50 - сума боргу, 102,8 - індекс інфляції у жовтні 2016 року;

40983,50*101,8/100%-40983,50 = 737 грн. 70 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,8 - індекс інфляції у листопаді 2016 року;

40983,50*100,9/100%-40983,50 = 368 грн. 85 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,9 - індекс інфляції у грудні 2016 року;

40983,50*101,1/100%-40983,50 = 450 грн. 82 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,1 - індекс інфляції у січні 2017 року;

40983,50*101,0/100%-40983,50 = 409 грн. 84 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,0 - індекс інфляції у лютому 2017 року;

40983,50*101,8/100%-40983,50 = 737 грн. 70 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,8 - індекс інфляції у березні 2017 року;

40983,50*100,9/100%-40983,50 = 368 грн. 85 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,9 - індекс інфляції у квітні 2017 року;

40983,50*101,3/100%-40983,50 = 532 грн. 79 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,3 - індекс інфляції у травні 2017 року;

40983,50*101,6/100%-40983,50 = 655 грн. 74 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,6 - індекс інфляції у червні 2017 року;

40983,50*100,2/100%-40983,50 = 81 грн. 97 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,2 - індекс інфляції у липні 2017 року;

40983,50*102,0/100%-40983,50 = 819 грн. 67 коп., де 40983,50 - сума боргу, 102,0 - індекс інфляції у вересні 2017 року;

40983,50*101,2/100%-40983,50 = 491 грн. 80 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,2 - індекс інфляції у жовтні 2017 року;

40983,50*100,9/100%-40983,50 = 368 грн. 85 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,9 - індекс інфляції у листопаді 2017 року;

40983,50*101,0/100%-40983,50 = 409 грн. 84 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,0 - індекс інфляції у грудні 2017 року;

40983,50*101,5/100%-40983,50 = 614 грн. 75 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,5 - індекс інфляції у січні 2018 року;

40983,50*100,9/100%-40983,50 = 368 грн. 85 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,9 - індекс інфляції у лютому 2018 року;

40983,50*101,1/100%-40983,50 = 450 грн. 82 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,1 - індекс інфляції у березні 2018 року;

40983,50*100,8/100%-40983,50 = 327 грн. 87 коп., де 40983,50 - сума боргу, 100,8 - індекс інфляції у квітні 2018 року;

40983,50*101,9/100%-40983,50 = 778 грн. 69 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,9 - індекс інфляції у вересні 2018 року;

40983,50*101,7/100%-40983,50 = 696 грн. 72 коп., де 40983,50 - сума боргу, 101,7 - індекс інфляції у жовтні 2018 року.

Інфляційні втрати за лютий 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, серпень 2017 року, липень 2018 року не враховуються, оскільки показник інфляційних втрат становить мінусове число.

Інфляційні втрати за травень 2018 року, червень 2018 року та серпень 2018 року не враховуються, оскільки інфляційні втрати за ці періоди становлять нуль.

Загальний розмір інфляційних втрат за період з 29 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2018 року складає 14917 грн. 99 коп.

З урахуванням викладеного, загальний розмір сум, що підлягають стягненню становить 18 609 грн. 83 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для зміни оскаржуваного рішення суду в частині розміру сум, що підлягають стягненню за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_2 підлягає 18 609 грн. 83 коп., з яких 14 917 грн. 99 коп. - інфляційні втрати, а 3 691 грн. 84 коп. - 3% річних.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Як вбачається з викладеного, позовні вимоги задоволено на 17,03% = ((18609,83/109262,02)*100), де 18 609,83 - розмір задоволених позовних вимог, а 109 262,02 - заявлена ціна позову.

Отже, розмір судового збору вираховуватиметься пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача слід стягнути в дохід держави 465 грн. 18 коп., з яких: 186 грн. 07 коп. - розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду з позовом та 279 грн. 11 коп. - розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 82, 141, 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпніського міського суду Київської області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відшкодування за прострочення виконання грошового зобов`язання змінити в частині визначення розміру суми стягнення, зазначивши що стягненню з ОСОБА_2 підлягає 18 609 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`ять) гривень 83 коп., з яких 14 917 грн. 99 коп. - інфляційні втрати, а 3 691 грн. 84 коп. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять) гривень 18 коп., з яких: 186 грн. 07 коп. - розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду з позовом та 279 грн. 11 коп. - розмір судового збору, що підлягав сплаті за звернення до суду з апеляційною скаргою, в дохід держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.