У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2021 Справа №607/6132/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. звернулася в суд із поданням, у якому просить вирішити питання про примусове проникнення у квартиру АДРЕСА_1 , ј частина якої належить ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження ВП №66345466 з примусового виконання виконавчого листа №607/6132/17, виданого 01 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за Кредитним договором №014/1676/74/02512 від 22 травня 2007 року в розмірі 9 985 доларів США 50 центів, що станом на 23.03.2017 року еквівалентно 268 808 грн. 70 коп., 4 062 грн. судового збору та на ліквідацію банку по 1 354 грн. з кожного. Добровільно боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, подання підтримує та просить суд його задовольнити.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини

01 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/6132/17 про стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за Кредитним договором №014/1676/74/02512 від 22 травня 2007 року в розмірі 9 985 доларів США 50 центів, що станом на 23.03.2017 року еквівалентно 268 808 грн. 70 коп., 4 062 грн. судового збору та на ліквідацію банку по 1 354 грн. з кожного.

03 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66345466 з примусового виконання виконавчого листа №607/6132/17 від 01.04.2019 р.

03 серпня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна накладено арешт на рухоме майно.

03.08.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

25.08.2021 року державним виконавцем надіслано Скакуну А.О. вимогу про необхідність з`яаитися для проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника.

08.09.2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 з метою обстеження майнового стану боржника та відібрання письмових пояснень щодо не виконання виконавчого документа. Про те, на вимогу державного виконавця боржник не з`явився причини неявки не повідомив, про що складено Акт державного виконавця від 08.09.2021 року, згідно якого двері квартири за адресою АДРЕСА_2 , ніхто не відчинив. Зі слів сусідів боржник веде аморальний спосіб життя.

09.08.2021 р. та 25.08.2021 р. вчинено запити в реєструючі органи з метою встановлення наявності права власності на нерухоме та рухоме майно. З відповідей встановлено, що боржник не являється власником транспортних засобів, технологічних та сільськогосподарських транспортних засобів не має зареєстрованого.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №278319484 від 06.10.2021 р. та Довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №1163/07-2 від 07.09.2021 р., ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить ј частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

За інформацією Пенсійного фонду України боржник отримує пенсію, але офіційно не працює за цивільно-правовими договорами, за інформацією ДФС України у боржника відсутні джерела доходів та не має відкритих рахунків у банківських установах.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, при матеріалах даного подання та в його обґрунтуваннях відсутні відомості та письмові докази про те, хто зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , у яке державний виконавець просить надати дозвіл на проникнення.

При матеріалах подання відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про намір державного виконавця здійснювати виконавчі дії з приводу виконання рішення суду.

Крім цього, матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню вказаних виконавчих дій, не даючи доступу до належного йому житлового приміщення.

Акт про вихід державного виконавця для проведення виконавчих дій, про який йдеться у поданні, складений одноособово, у ньому відсутні підписи стягувача та понятих, а тому не може бути розцінений судом, як доказ.

Інших доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає у здійсненні державним виконавцем виконавчих дій, та, зокрема, доказів стосовно того, що ним чиняться перешкоди у доступі державному виконавцю до його житла, якими, на переконання суду, можуть бути документи, що підтверджують факт не допуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, виклики, які скеровувалися боржнику, про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника, відомості про те, що боржник користується зазначеним вище житлом та фактично у ньому проживає, чи з членами родини, в цьому помешканні зберігаються його власні речі, державним виконавцем до подання не додано, та не надано доказів того, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відтак, судом не встановлено підстав для проникнення до зазначеного житла.

Крім цього, судом, взято до уваги конституційне право особи, закріплене ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

Таким чином, при вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник злісно та свідомо перешкоджає державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій з метою опису та арешту майна, чим порушує права стягувача.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, розглянувши матеріали подання, вважає, що воно до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 269, 352-354, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан