Ухвала

31 березня 2021 року

місто Київ

справа № 308/7037/17

провадження № 61-3546ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_2 у липні 2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розпискою у такому розмірі, з урахуванням уточнення позовних вимог: сума боргу - 20 000, 00 дол. США,

3 % річних від простроченої суми - 2 825, 75 дол. США та пені - 21 083, 29 дол. США.

Також ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання розписки від 23 квітня 2014 року удаваним правочином.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 40 030, 30 дол. США. В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 01 березня 2021 року звернувся із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.

У березні 2021 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, подано докази на підтвердження доплати судового збору.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;

- рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають правовим висновкам, викладеним, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до зазначеного висновку після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання; від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), відповідно до зазначеного висновку право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження

№ 14-465цс18) щодо дослідження правової природи розписки, а саме, отримання коштів із зобов`язанням повернення, чи отримання їх для здійснення спільної діяльності у визначеній сумі; у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі

№ 6-1026цс16 щодо встановлення обставин удаваного правочину;

- судами першої та апеляційної інстанцій не вирішено питання позовної давності, про застосування якої до вимог про стягнення заборгованості та 3 % річних просив заявник;

- судами не допитано як свідків осіб, які зазначені в оспорюваній розписці.

Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначені підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки, вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

ІV ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року.

Клопотання обґрунтовувалося тим, що на підставі оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій позивач може розпочати процедуру примусового виконання рішення суду та як наслідок може бути вчинено накладення арешту на майно, грошові кошти, тощо.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення судів першої та апеляційної інстанцій, доводи клопотання зводяться до ймовірності настання негативних наслідків, проте наведені заявником обставини та наявність ризиків не підтверджені належними доказами, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 308/7037/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко