Номер справи 220/1708/21
Номер провадження № 2-о/220/185/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоновосілківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка ОСОБА_2 , посилаючись на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області помер її чоловік ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка 30.09.2020 року нею було отримане лікарське свідоцтво про смерть № 280, видане «Міською клінічною лікарнею № 2» м. Донецьк. 03.10.2020 року, так званим Ленінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видане свідоцтво про смерть її чоловіка ОСОБА_2 . Встановлення факту смерті, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлого, проведеної державним органом України. Єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. На даний час заявниця є спадкоємицею майна померлого та має намір оформити спадщину після смерті чоловіка, однак відсутність документів, які б підтверджували факт його смерті, є перешкодою у цьому. Тому просила встановити факт смерті її чоловіка у м. Донецьк Донецької області 29.09.2020 року.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року провадження у справі відкрито.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. В своїй заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Великоновосілківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вирішення справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1 , вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Завітне Бажання Великоновосілківського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3-4).

Згідно паспортних даних ОСОБА_2 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Донецьк, паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 07.02.1997 року Ленінським РВ УМВС України у м.Донецьку (а.с.7).

16.01.2010 р. ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Таким чином, судом встановлено, що померлий ОСОБА_2 є чоловіком заявника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк помер чоловік заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець м.Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , про що мається копія лікарського свідоцтва про смерть № 280, видана «Міською клінічною лікарнею № 2» м.Донецьк, відповідно до якого причиною смерті є гостра постгеморагічна анемія, рецидивна кровотеча варикозних вен стравоходу, мікровузловий цироз печінки (а.с. 8-9).

03.10.2020 року, так званим Ленінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (а.с. 10).

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємствта організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв`язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого та має намір оформити спадщину після смерті чоловіка, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлого, проведеної державним органом України та оформлення спадщини після смерті чоловіка.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 264, 265, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м.Донецьк, ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Донецьк, Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.М. Якішина