Дата документу 05.10.2021 Справа № 335/4356/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4356/21 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/3080/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орждонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання неправомірними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання неправомірними дій.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водо нагрівання від 01 травня 2013 року ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає Концерн «МТМ», а саме послуги з централізованого опалення та водонагрівання (п. 1 Договору). Об`єктом надання послуг є вищевказана квартира опалювальною площею 138, 1 кв.м. (п. 3 Договору).

Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а вказана квартира обладнана окремими засобами обліку теплової енергії - тепло обчислювач Мultican 402, зав. № 11/60332944, 22.07.2019 року на прилад видано паспорт після періодичної повірки на 4 роки до 22.07.2023 року.

Зі змісту квитанцій за надані послуги за період з січня 2015 року по березень 2021 року та відповідей Концерну «МТМ» від 26.01.2021 року вих. № 389/42-180, від 17.02.2021 вих. № К-141/п вбачається, що Концерн «МТМ» крім показників квартирного лічильника додатково нараховує оплату за опалення місць загального користування (надалі - МЗК) для вищевказаної квартири по загальнобудинковому лічильнику.

Згідно відомостей наведених в квитанції за березень 2021 року заборгованість позивача за опалення перед відповідачем станом на 01 березня 2021 року становить 15432,48 грн.

Відповідач при проведенні розрахунку керується положеннями Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359 (далі - Методика).

Відповіддю від 17.02.2021 вих. № К-141/п Концерн «МТМ» визнав, що методика 25 січня 2019 втратила чинність, а використання методики «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 р. за № 1502/32954) станом на дату надання відповіді (17.02.2021 вих. №К- 141/п) неможливо.

При проведенні нарахування за опалення МЗК відповідач керується положеннями п. 2.1.3. Методики, які регулювали порядок нарахування.

Застосування п. 2.1.3 можливо, «Якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники в кожного споживача...». Втрата чинності вказаного наказу 25.01.2019 року не завадила працівникам КТМ вкотре провести розрахунок оплати за МЗК за лютий, березень 2019, та проводити нарахування по теперішній час. Вказане суперечить чинній до 25.01.2019 Методиці.

Пунктом 2.1 Методики визначені різні варіанти визначення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування в залежності від наявності чи відсутності загальнобудинкового лічильника, наявності індивідуальних лічильників в окремих приміщеннях тощо.

Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики.

Однак, при визначенні суми оплати за вказаними пунктами, відповідач, з врахуванням того, що СНиП 2.04.05-91 втратили чинність (01.01.2014), а діючі ДБН В.2.5- 67:2013, що затверджені наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 № 24 та від 28.08.2013 № 410 не містять методики розрахунку втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, проводив розрахунок шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників і сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих к-тих приміщень місць загального користування.

Проте, вказаний спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики. З огляду на це, відповідач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом.

Відповіддю Концерну «МТМ» від 26.01.2021 вих. № 389/42-180 підтвердив, що 14 квартир не обладнано приладами індивідуального обліку.

Отже, відповідачем не виконуються вимоги, передбачені п. 12 Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та до нарахувань обсягу теплової енергії МЗК включається обсяг теплової енергії спожитої власниками приміщень, які не надають покази приладів обліку.

ОСОБА_1 також зазначав, що донарахування додаткової оплати за опалення по загальнобудинковому лічильнику суперечить умовам укладеного між ним та відповідачем договору та законодавству, що регулює порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення, а саме Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд

- визнати неправомірними дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо нарахування ОСОБА_1 оплати в сумі 15432,48 грн. на опалення місць загального користування за опалювальні періоди з січня 2015 року по березень 2021 року на підставі Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359;

- зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» скасувати незаконно нараховану ОСОБА_1 заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) в сумі 15432,48 грн. станом на 01 квітня 2021 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону зменшення заборгованості на 15432,48 грн.

Рішенням Орждонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , за період з січня 2015 року по березень 2021 року відповідно до п. 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при визначенні суми оплати за вказаними пунктами, відповідач, з врахуванням того, що СНиП 2.04.05-91 втратили чинність, а діючі ДБН В.2.5-67:2013, що затверджені наказами Мінрегіонбуду від 25.01.2013 № 24 та від 28.08.2013 № 410 не містять методики розрахунку втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, проводив розрахунок шляхом віднімання від показань будинкового лічильника визначених кількості теплової енергії на опалення квартир без лічильників та сумарних показань квартирних лічильників і сумарної кількості теплової енергії на опалення окремих к-тих приміщень місць загального користування. Проте, вказаний спосіб нарахування не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики. З огляду на це, відповідач проводив розрахунки опалення місць загального користування не у спосіб, що визначений законом.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій Концерну «МТМ» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_2 у період з січня 2015 року по березень 2021 року задоволенню не підлягають, оскільки само по собі нарахування відповідачем позивачеві плати за опалення місць загального користування передбачено зазначеною вище Методикою. Обраний позивачем в цьому випадку спосіб захисту є не вірним.

З огляду на вищенаведене, з урахувань положень ст. 5 ЦПК України, суд застосував передбачений спеціальним законом спосіб захисту права та вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_2 за період з січня 2015 року по березень 2021 року. Також суд вважав за можливе послатися в резолютивній частині рішення на п. 2.1.4 Методики, що буде відповідати як суті позовних вимог позивача. Дане уточнення, суд не вважав виходом за межі позовних вимог, оскільки зміст позову зводився саме до невірного застосування відповідачем п. 2.1.4 Методики.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Концерн «Міські теплові мережі» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить рішення Орждонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Концерн «МТМ» зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_3 , та 106 житлових квартир, житлового фонду будинку складає 10 189,2 кв.м. В зазначеному будинку є нежитлове приміщення (з власником якого Концерном «МТМ» укладено відповідний договір) що обладнане індивідуальним приладом обліку на опалення та не враховується будинковим приладом обліку на опалення.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї спожива чачами встановлено Методикою, затвердженою наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, зареєстрованим у Мін`юсті 27.11.2006 за № 1237/13111. Нарахування плати за МЗК проводяться відповідно до п.2.1.3 Методики, згідно якого, якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено тепло лічильники в кожного споживача та загально будинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення МЗК з урахуванням витрат розподільчими внутрішньо будинковими трубопроводами опалення визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень.

В апеляційній скарзі також на підтвердження вірності нарахування Концерном «МТМ» опалення місць загального користування наведено приклади нарахування кА. 83 по АДРЕСА_4 особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції було помилкове прийнято в оскаржуваному рішенні до увагу обставину що призвело до законного рішення, а саме на 2 сторінці оскаржуваного рішення зазначається наступне «Відповіддю Концерну «МТМ» від 26.01.2021 року вих.. № 389/42-180 підтвердив, що 14 квартир не обладнані приладами індивідуального обліку». Проте, в наведеній відповіді Концерном «МТМ» зазначалось саме про 14 поверхів у будинку АДРЕСА_4 . Натомість, в зазначеному будинку індивідуальне опалення має тільки квартира АДРЕСА_5 . Таким чином, суд дійшов помилково висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок на підставі п. 2.1.4 Методики, кий передбачає, що у разі частково оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами.

Крім наведеного, Концерн «МТМ» в апеляційній скарзі зазначають, що оскаржуваним рішенням порушено норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та норм матеріального права. Так, оскаржуване рішення було ухвалено на підставі сукупності взаємозв`язку доказів яких не існує і це - не вірне тлумачення відповіді скаржника, який передбачає зовсім інше, аніж суд вказав в оскаржуваному рішенні та зобов`язання вчинити певні дії на підставі законодавства, яке вже не є чинним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення Орждонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року без змін.

ОСОБА_1 зазначає, що застосування п. 2.1.3 можливо, якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники в кожного споживача. Вказане суперечить чинній до 25 січня 2019 Методиці та судовій практиці, зокрема, рішенню 14 листопада 2017 року (справа № 750/7504/17 Провадження № 22-ц/795/1906/2017) Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики. Зазначення в оскаржуваному рішенні про відповідь Концерну «МТМ» від 26.01.2021 вих. № 389/42-180, наведено в контексті обґрунтування позовних вимог, а не встановлених судом обставин. Зобов`язання Відповідача провести належний розрахунок, ніяким чином не порушує його права, а зумовлює лише належне та добросовісне виконання покладених обов`язків.

30 вересня 2021 року від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі.

Представник Концерну «МТМ» у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 172), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та визнається учасниками справи, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, як наймач (власник) квартири АДРЕСА_1 (а.с. 24-25), які надає Концерн «МТМ» (а.с. 37-42).

Квартира позивача обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії.

Також, будинок АДРЕСА_4 обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії.

З пояснень та апеляційної скарги вбачається, що Концерном МТМ нарахування плати за МЗК у буд. АДРЕСА_4 , здійснюється відповідно до п. 2.1.3 Методики № 359.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6. 7, 8 частини першої статті 31). Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. У зв`язку з тим, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. А тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку».

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 8 Договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі - МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика).

Згідно пункту 1.4 Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у разі, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Пунктом 2.1.4 Методики передбачено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком як сума кількості теплової енергії на опалення окремого приміщення МЗК та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 751/3545/17, провадження № 61-34290св18, колегія дійшла висновку, що кількість теплової енергії місць загального користування необхідно визначати окремо кожному споживачу, оскільки витрати на опалення місць загального користування мають нести всі мешканці будинку, а не лише ті, у кого відсутні індивідуальні прилади обліку теплової енергії.

Встановивши, що спосіб нарахування Концерном «МТМ» не відповідає складовим формули, визначеній в п. 2.1.4 Методики, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення обставини, а саме того, що в будинку АДРЕСА_6 квартир не обладнано приладами індивідуального обліку, є безпідставними, оскільки суд, у своєму рішенні про відповідь Концерну «МТМ» від 26 січня 2021 року зазначив саме в описовій частині рішення, зазначаючи про стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Натомість, в мотивувальній частині рішення у фактичних обставинах, встановлених судом, відомості щодо кількості квартир, які не обладнані приладами індивідуального обліку відсутні.

Наявність в апеляційній скарзі таблиць з прикладами нарахування та детальними формулами, не свідчать про правомірність такого нарахування, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, нарахування підлягає здійсненню із застосуванням формули, передбаченої пунктом 2.1.4 Методики.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішеннябез змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Орждонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: