Справа № 462/5447/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.

секретар судових засідань: Колодій У.Б.

за участю учасників справи:

заявника ОСОБА_1

представників заявника - Охмака М.В. , Заремби В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Директор ПрАТ «Львів-авто», Залізничний відділ обслуговування громадян у м. Львові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Директор ПрАТ «Львів-авто», Залізничний відділ обслуговування громадян у м. Львові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування у трудових відносинах з СТОА -4 на посаді маляра по покрасці автомобілів в період з 22.07.1987 року до 09.04.2002 року.

У судовому засіданні заявник та його представники підтримали подану заяву, оскільки такий факт необхідний заявнику для підтвердження періодів роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і подальшого звернення до ПФУ.

Представник Головного управління ПФУ у Львівській області у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву у якій заперечила проти вказаної заяви, пояснила, що питання підтвердження періодів роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах належить до компетенції комісії, спеціально створеної ПФУ, а тому просила залишити заяву без розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали такої, суд дійшов наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу йому необхідно для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак про призначення такої пенсії заявник до органів ПФУ не звертався.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто, встановлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження. Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, у справі № 198/623/18, провадження № 14-369цс19, постанові ВС від 10.06.2020 року у справі № 347/576/18, провадження № 61-45995св18.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 1 ч.1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, як це передбачено п.1 ч. 1ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, суд вважає, що заявнику ОСОБА_1 необхідно повернути сплачений при подачі заяви судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 141-142, 255, 256, 260, 261 ЦПК України, п. 5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

постановИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Директор ПрАТ «Львів-авто», Залізничний відділ обслуговування громадян у м. Львові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській областіпро встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. згідно з квитанцією № 34 від 31.07.2021 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Іванюк І.Д.