Єдиний унікальний номер 741/464/20
Провадження № 2/741/84/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 12 лютого 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали вони (позивачі) та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дочка ОСОБА_1 , якій нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 . Вони (позивачі) зверталися до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку, але отримали відмову.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на:

- 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/58 від 12 квітня 2019 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У судовому засіданні встановлено, що 2 липня 2010 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 . 27 липня 2019 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 .

За таких обставин ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняла дочка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4; 5; 28; 30-33; 47-48).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 належну йому 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 106/02-31 від 31 січня 2020 року (а.с. 14).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини житлового будинку АДРЕСА_1 , але їм було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується копією повідомлення № 19-11/3568 від 10 грудня 2019 року (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, що підтверджується її копією (а.с. 9-12).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на:

- 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 118,4 кв. м, житловою площею 55,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 118,4 кв. м, житловою площею 55,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 118,4 кв. м, житловою площею 55,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв