Справа № 357/3200/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2021 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про вжиття заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову, шляхом накладення арешту на 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НАВІ СОФТ» (LLC Navi Soft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88), яка належить ОСОБА_2 . Також, позивач просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням корпоративних прав -100 % (ста відсотків) частки або частини частки у статутному капіталі ТОВ «НАВІ СОФТ» (LLC Navi Soft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88); заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з його виходом з ТОВ «НАВІ СОФТ» (LLC Navi Soft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88); заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на ліквідацію ТОВ «НАВІ СОФТ» (LLC Navi Soft) (ідентифікаційний номер: 406175044, юридична адреса: Грузія, м. Кутаїсі, вул. Автомшенебелі, буд. № 88).

Заява мотивована тим, що предметом позову з яким заявник має намір звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області є стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, оскільки, ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення боргу не виконав. В зв`язку з існуванням значного ризику негайного відчуження ОСОБА_2 належного йому майна, з метою забезпечення подальшого виконання можливого судового рішення, заявник звертається із заявою про забезпечення позову, до його пред`явлення.

Згідно з приписами ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, та зазначені роз`яснення, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтування, як саме незастосування забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Суд зауважує, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати права осіб, які не є учасниками судового процесу або встановлювати обмеження, не пов`язані предметом спору, що відповідає висновкам наведеним у постанові Верховного Суду від 22.02.2018 р. по справі № 910/15811/17. При цьому, заходи забезпеченняя позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Оскільки предметом спору позову з яким має намір звернутись заявник є стягнення заборгованості за договором позики, то відсутні підстави для застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НАВІ СОФТ», заборона ОСОБА_2 вчиняти дії щодо виходу з товариства, так як спір, який виник між сторонами по справі не є корпоративним.

Накладення арешту на майно ТОВ «НАВІ СОФТ» може спричинити блокування господарської діяльності підприємства, що також є неприпустимим.

Суд зауважує, що заходи забезпечення позову не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу або встановлювати обмеження, не пов`язані з предметом спору, що відповідає висновкам наведеним у постанові Верховного Суду від 22.02.2018р. по справі №910/15811/17. При цьому, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

В порушення вищенаведених вимог процесуального законодавства ОСОБА_1 не навів суду достатніх та обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для застосування вищенаведених заходів забезпечення позову. При цьому, суд зазначає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову у названій частині не узгоджуються із предметом та підставами позову, оскільки, як зазначалось вище по тексту ухвали, предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за договором позики від 22.03.2016р.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, суддя відмовляє в забезпеченні позову, з яким має намір звернутися ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 26.03.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола