Дата документу 29.09.2021
Справа № 501/3043/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю присяжних: Ясенчук Т.В., Гайдученко О.М.,

секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську цивільну справу за

заявою представника ОСОБА_1

зацікавлена особа: Чорноморський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

предмет та підстави заяви: про оголошення особи померлою,

учасники справи

представник заявника - адвокат Дубінчук Ж.М.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 08.09.2020 звернулась до суду із заявою (зацікавлена особа - Чорноморський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації померлою.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_3 .

Після його смерті, на підставі договору довічного утримання, заявниця отримала 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Інша 1/3 частина вказаної квартири належала батькові чоловіка позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_5 до Іллічівської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого ОСОБА_2 .

З 2008 року в родині чоловіка заявника ніяких повідомлень про сестру ОСОБА_2 не було. У зв`язку з цим за життя ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про визнання його сестри ОСОБА_6 безвісті відсутньою, але у зв`язку із смертю ОСОБА_3 провадження у справі було закрито.

Заявник вказує, що про ОСОБА_2 їй відомо, що після смерті батька за адресою спірного житла її з 2008 року ніхто не бачив, заявнику відомо, що вона проживала в Росії в Суздальському районі Володимировської області. Ніяких інших відомостей про неї заявниця не має.

Заявник просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Російської Федерації померлою для оформлення спадщини.

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Дубінчук Ж.М. підтримав вимоги викладені у заяві, просив суд їх задовольнити.

Зацікавлена особа до суду не з`явилась, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.83).

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8), який приходився чоловіком заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9).

Після ОСОБА_7 , на підставі договору довічного утримання від 10.10.2016, заявниця отримала 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору довічного утримання (а.с.10-11), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12).

На підставі договору довічного утримання від 28.09.2016, заявниці належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору довічного утримання (а.с.13-14), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_5 до Іллічівської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи №455/2008 (а.с.40-81).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст.46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Отже, ЦК України передбачає кілька видів фактів з яких випливає обчислення, що мають правове значення для визнання особи такою, що померла:

- 3 роки загальний строк;

- 2 роки від дня закінчення воєнних дій у разі, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з цими діями; 6 місяців якщо особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку (внаслідок катастрофи, стихійного лиха тощо);

- строк, визначений судом, але не менший шести місяців - залежно від конкретних обставин.

Щодо вимог заяви, то суд, враховуючи, правила ч.3 ст.46 ЦК України, та оцінюючи обставини, на які послалася заявниця, виходить з того, що, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на презумпції смерті цієї особи, правові наслідки оголошення фізичної особи такою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ст.47 ЦК України).

Відтак, після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст.104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст.248 ЦК України).

Законодавство виділяє ряд підстав, за наявності яких громадянин може бути оголошений померлим.

До таких підстав належать:

- відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, визначених законодавством, - протягом шести місяців;

- неотримання відомостей про місце перебування фізичної особи протягом визначеного законодавством часу;

- неможливість встановити, чи є живою фізична особа.

Заявник в заяві вказує, що відсутність контактів членів родини її померлого чоловіка з ОСОБА_2 2008 та безрезультативність її пошуків дає підстави констатувати про її ймовірну смерть.

Суд вказує, що оголошення особи померлою провадиться у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою. При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи.

Визнання громадянина померлим тягне за собою ряд правових наслідків, але не відображається на його правоздатності та дієздатності. Громадянин, що перебуває живим, не перестає бути суб`єктом права. Визнання фізичної особи померлою не допускається у випадках, коли вона переховується від розшуку (наприклад, за кримінальною справою), або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування.

Суд констатує, що оскільки докази щодо пошуку зниклої ОСОБА_2 заявником не надано, тому слід дійти висновку про неповний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклої особи.

Суд вказує, що оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий).

В той же час у заявника по даній справі відсутні як інформація так і припущення, згідно яких судом можливим було б зробити висновок про смерть ОСОБА_2 , а зі змісту заяви, заявник не вказує на жодні обставини, які могли б спричинити смерть цієї ооби.

Окремо слід зауважити щодо показань свідків, допитаних в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_2 донька ОСОБА_8 , багато років тому вийшла заміж та виїхала на постійне місце проживання до Росії. У 2008 році ОСОБА_2 приїжджала на поховання свого батька.

Свідок ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що ніколи не знав і не бачив ОСОБА_2 .

Отже, вказані свідки не підтвердили жодні обставини, які могли б спричинити смерть ОСОБА_2 та судом не встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. На переконання суду показання всіх допитаних свідків не дають змогу встановити зв`язок між поясненнями сторін і фактичними правовідносинами, та є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі докази та пояснення сторін, а тому оцінюються судом критично.

Відповідно до ст.306 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Проте під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки.

Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявником та її представником не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , можливо оголосити померлою, а інші матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що дають підставу суду припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі, а тому в результаті розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 померлою.

Підсумовуючи все викладене, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимог заяви.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (зацікавлена особа - Чорноморський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації померлою - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко

Присяжні: Т.В. Ясенчук

О.М. Гайдученко