Справа № 318/1582/19
Номер провадження №2/318/373/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько- Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; секретар Борисенко П.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначає, що в період часу з 19 листопада 2005 року по 07 лютого 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.02.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану К-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 9. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Подружнє життя не склалося і на підставі рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано. Син залишився проживати з позивачем ОСОБА_1 .. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.08.2013 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків(доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 01.02.2021 р. прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 17.06.2021 р. замінено неналежну третю особу ? орган опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації на належну третю особу ? виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив провести розгляд справи за його відсутність.

Представник третьої особи виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив провести розгляд справи за його відсутність.

За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області відділ реєстрації цивільного стану від 07.02.2008 р. шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7).

Після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 залишився проживати з позивачем.

Відповідно до рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.08.2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с. 10).

Під час шлюбу відповідач після вчинення сварок залишав сім`ю і переходив жити до своєї матері, а після розірвання шлюбу зовсім припинив сімейні стосунки, перестав спілкуватись з сином, участі у його вихованні не приймає, відповідача не цікавить розвиток дитини, він не приймає участі в її лікуванні. Робить все щоб не надавати дитині матеріальну допомогу. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по аліментам складала 3989 грн. 81 коп. а з урахуванням того, що аліменти не сплачуються по цей час сума заборгованості по аліментах продовжує зростати.

За весь час окремого проживання відповідач, який є батьком, уваги своєму сину не приділяв, не займався його вихованням, не забезпечував необхідного харчування , медичного догляду, кошти на утримання не надавав, тобто ухиляється від виховання і утримання сина ОСОБА_3 шляхом повного ігнорування, не надає сину можливостей доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до успіхів дитини в навчанні у школі, а раніше в дошкільному дитячому закладі. Все це негативно впливає на фізичний і духовний розвиток ОСОБА_3 , як складову виховання.

Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 08.04.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_6 та братом ОСОБА_7 , 2012 р. н., в двокімнатній квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина разом із братом займає окрему кімнату в двокімнатній квартирі, яка упорядкована усіма зручностями, на цій житловій площі є місце для відпочинку, навчання та ігор, для дитини мається окреме спальне місце, в наявності багато іграшок, дитина забезпечена сезонним одягом та повноцінним харчуванням. Житло обладнано необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнаті чисто, світло та затишно і відповідає санітарно-гігієнічним нормам (а.с. 11).

Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно із ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України).

Згідно висновку виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування від 23.09.2021 року № 78, який бере до уваги те, що ОСОБА_2 не заперечує аби його позбавили батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач зазначив, що неодноразово намагався встановити контакт з сином ОСОБА_3 : приїжджав до нього, телефонував йому, проте син не захотів спілкуватись та бачитись з батьком. На підставі викладеного, виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року по Справі № 199/5032/16-ц).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги висновок виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування, керуючись нормами діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав у позбавленні батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3 , з підстав свідомого нехтування ним своїми обов`язками, свідомого самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дитини, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з сином в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як мати дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлена права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 197, 198, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , Місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_8 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача - ОСОБА_9 ; місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: 71330, Запорізька область, Василівський (Кам`янсько-Дніпровський) р-н, с. Благовіщенка, пр. Центральний, 10.

Суддя В.В. Васильченко