Справа № 156/335/20
Номер провадження: 2-п/156/1/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М.О.

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника позивача Адамович Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Іваничі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 18.11.2020 року по цивільній справі № 156/335/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди пов`язаної з каліцтвом,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18.11.2020 року, ухваленому по цивільній справі № 156/335/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди пов`язаної з каліцтвом, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

15.01.2021 року відповідач звернувся до суду з заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування вказаного рішення, в обґрунтування якої зазначив, що рішення суду було прийнято за його відсутності, він не зміг подати заперечення на позовну заяву та надати пояснення під час винесення судового рішення. Крім цього вважає, що під час ухвалення судом рішення не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між ушкодженнями отриманими ОСОБА_3 під час ДТП 11 серпня 2013 року та його лікуванням 05-09 листопада 2019 року та придбанням ліків. На підставі вищевикладеного, просить суд переглянути вищевказане заочне рішення суду, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.01.2021 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.

У зв`язку з усуненням недоліків стороною відповідача, ухвалою суду від 05.02.2021 року, відповдачу ОСОБА_1 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву до розгляду.

Представник відповідача в судовому засдіанні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, вказав, що стороною відповідача не отримано копію позову з додатками та про розгляд справи відповідач не був повідомлений. Крім цього, для витребування доказів по справі ними направлено запити однак відповіді на даний час не отримано, запити датовані ще жовтнем 2020 року.

Відповідач в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, вказав, що з літа перебуває у м.Києві, однак час від часу приїжджає у м.Нововолинськ. Підтвердив, що осінню перебував у м. Нововолинськ та брав участь в судовому засіданні між тими самими сторонами, що розглядається у Нововолинському міському суді. Також підтвердив, що в червні 2020 року отримував повістку на розгляд справи в Іваничівському районному суді Волинської області, однак не з`явився. За місцем його реєстрації в с.Ізов Волинської області проживають його батьки.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення. Суду пояснила, що в Нововолинському міському суді розглядається справа про скасування обмеження виїзду відповідача за кордон, відповідач осінню 2020 року брав участь у судовому засіданні, був повідомлений про те, що в Іваничівському районному суді Волинської області розглядається вказана справа, однак свідомо не з`являвся на розгляд справи. Вважає, що підстав для скасування заочного рішення не має. Всі докази були досліджені судом при ухваленні рішення суду та прийняті до уваги.

Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши заяву про скасування заочного рішення суду, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Крім того, за змістом ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Згідно із ч.4ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 07.04.2020 року справа була призначена до судового розгляду на 30.06.2020 року.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач ОСОБА_1 отримав таку повістку 27.04.2020 року за аресою у м.Нововолинськ, однак в судове засідання 30.06.2020 року не з`явився.

Згідно з ч. 3ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

П. 2 ч. 7ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що судом надсилались судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 як за місцем його реєстрації в АДРЕСА_1 що відповідно до довідки від 11.09.2020 року Устилузької міської ради є його місцем реєстрації та як ствердив в судовому засіданні місцем проживання його батьків так і у АДРЕСА_2 , на адресу за якою отримав судову повістку.

Відповідач будучи ознайомленим про розгляд справи в Іваничівському районному суді під час розгляду справи, не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження, правом на подання відзиву не скористався, в подальшому судові повістки поверталися на адресу суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою у зв`язку з чим суд здійснював виклик відповідача шляхом поміщення оголошення про виклик на сайті судової влади. Після ухвалення судом рішення, 18.11.2020 року за адресою в с. Ізов матір`ю відповідача було отирмано копію рішення суду.

Таким чином, з причини того, що відповідач не надав суду письмових заперечень (відзив на позовну заяву), та його ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. На підставі цього Іваничівським районним судом Волинської області винесено заочне рішення від 18.11.2020 року.

Разом з цим, відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення не наведено жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення спору та спростовував висновки суду наведені в заочному рішенні суду від 18.11.2020, а обставини, на які посилається відповідач в своїй заяві про скасування заочного рішення у справі, не спростовують висновків суду, наведених у заочному рішенні. Інші доводи відповідача щодо належності та допустимості доказів, не можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення, оскільки стосуються переоцінки доказів відповідачем.

Таким чином, у даному випадку відсутня сукупність усіх підстав, наявність яких є необхідною умовою для скасування судом ухваленого ним заочного рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

За наведених обставин перегляд та скасування заочного рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому порядку, порушуватиме принцип правової визначеності та суперечитиме ст.11 ЦПК України з огляду на відсутність обґрунтованих заперечень відповідача проти позову.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що заявник не надав будь-яких доказів, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при винесенні рішення, оскільки обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 223, 284, 285, 287, 288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 18.11.2020 року по цивільній справі № 156/335/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди пов`язаної з каліцтвом залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Федечко