Справа 524/7188/20
Провадження № 2/524/586/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Костянецького А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.04.2010 в сумі 90689,83 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.04.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 10.09.2020 складає 90689,83 грн. У відповіді на відзив позивач зазначив, що Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання банківських послуг банком його клієнтам. В анкеті-заяві позичальник погодився із тим, що Умови та Правила, Тарифи разом із заявою складають Договір банківського обслуговування. Зазначив. що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Вказав, що надана суду виписка по картковому рахунку є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, а також факту користування відповідачем коштами. Вважає. що подані ним документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання. Звертав увагу на те, що відповідно до Умов і правил банк повідомляв клієнтів про внесення змін шляхом різних каналів

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Вважає вимоги позивача нелогічними, оскільки позивач просить стягнути на свою користь тіло кредиту в сумі 59932,10 грн, прострочене тіло кредиту 59932,10 грн та 30757,73 грн заборгованості по відсотках, що в загальному розмірі становить 150621,93 грн. У заяві-анкеті від 13.04.2010 процентна ставка не встановлена. Крім того, у цій заяві відсутні умови щодо відповідальності у вигляді неустойки. Звертав увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Витяг з Тарифів розумів відповідач, ознайомився і погодився із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг. Просив врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі 342/180/17. Звертав увагу, що Банк посилається на Умови та Правила у редакції, яка почала діяти з 01.03.2019, тобто через значний проміжок часу після того, як було складено Заяву-анкету позичальника від 13.04.2010, що виключає можливість приєднання до Умов та Правил, яких не існувало на момент укладення договору. Зазначив, що відповідач не міг одержати кошти у розмірі більшому за кредитний ліміт. Звертав увагу, що банк включив до суми основної заборгованості нараховані проценти, а також на те, що на підставі наданої банком виписки по кредитному договору станом на 14.09.2020 неможливо встановити суму фактично одержаних та повернутих позичальником коштів. Сума повернутих коштів становила 81470,04 грн, натомість сума одержаних коштів 71544,70 грн. Просив врахувати положення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» про заборону нарахування відсотків за кредитом.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 13.04.2010 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу, ОСОБА_1 , були відкриті такі картки: 05.06.2014 із строком дії 03/18; 11.09.2014 із строком дії до 09/18.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 10.09.2020 складає 90689,83 грн та складається:

- заборгованість за тілом кредитом 59932,10 грн, в т.ч. поточним тілом кредиту 0,00 грн, простроченим тілом кредиту - 59932,10 грн

- заборгованість за простроченими відсоткам 30757,73 грн.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.(ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України)

В частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Розглядаючи касаційну скаргу по справі з аналогічними правовідносинами Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. … З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»(постанова від 03.07.2019 по справі № 342/180/17).

Застосовуючи викладену позицію Верховного Суду до правовідносин, які виникли між сторонами даної справи, суд відзначає наступне.

Так, в позові Банк посилається на редакцію Умов та правил надання банківських, що почали діяти з 01.03.2019, а додатком до позовної заяви надає Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, які є різними за своїм змістом.

Крім того, долучений позивачем витяг умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника.

У зв`язку із цим та приймаючи до уваги позицію відповідача суд вважає, що надані позивачем умови та правили надання банківських послуг не свідчать про те, що саме в такій редакції відповідачем сприймались умови кредитування і, що саме вони є складовою кредитного договору.

Суд також приймає до уваги те, що підписана відповідачем анкета-заява не містить жодних відомостей, які б давали підстави стверджувати про те, що сторонами досягнуто домовленості щодо умов договору, в тому числі щодо розміру відсотків, порядку повернення кредиту.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що вимоги банку в частині стягнення відсотків задоволенню не підлягають.

Судом враховано посилання відповідача на вимоги ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборон нарахування відсотків, однак суд вважає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредита та за простроченим тілом кредита.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17 вказала, що: «враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів»

Відповідно до п.61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Суд відзначає, що з наданої банком виписки по рахунку вбачається, що кредитний ліміт за карткою встановлювався: 29.12.2014 0,00 грн; 14.01.2015 500 грн; 20.02.2015 2000 грн; 02.11.2017 47500 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що тіло кредиту банком обраховано в сумі 59932,10 грн. Однак, відомостей про те, що позичальник отримав кошти в такому розмірі позивачем надано не було. Суд вважає слушними доводи відповідача та його представника з приводу незаконності включення до тіла кредиту розміру прострочених відсотків.

Судом враховано також те, що відповідачем було доведено розмір сплачених на користь банку коштів в сумі 81475,91 грн та факт користування коштами в сумі 71544,70 грн.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що відповідачем було виконано обов`язок з повернення коштів, у зв`язку із чим вимоги банку в частині стягнення тіла кредиту задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.03.2021

Суддя Д.Д.Андрієць