Справа № 466/5147/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/371/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Колодій Л.Б., представника відповідачів адвоката Приндоти У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львів цивільну справу №466/5147/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ЛМНО Петелька І.В. про визнання заповіту та договору купівлі-продажу квартири недійсним,-

в с т а н о в и в:

03.06.2016 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Петелькою І.В. від імені ОСОБА_5 25.02.2013 р. на користь ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.03.2013р., посвідченого тим же нотаріусом, між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2 - недійсними.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_5 . Тітка була літньою особою, мала 86 років, хворіла, потребувала догляду. ОСОБА_1 постійно нею опікувалась. Вважає, що коли останні місяці захворіла сама і не могла приходити до тітки, невідомі особи - відповідачі у справі скористались цим і незаконним шляхом привласнили квартиру тітки, що за адресою АДРЕСА_1 шляхом підробки заповіту та договору купівлі-продажу квартири. Про це вона дізналася під час похорону, з відповідною заявою звернулась до правоохоронних органів. Оскільки відповіді звідти їй не надійшло, вимушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Вважає, що тітка не могла заповісти чи продати квартиру чужим людям і що підписи на заповіті та договорі купівлі-продажу їй не належать, а підроблені.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Мотиви апеляційної скарги відповідають мотивам позову, а саме, що спадкодавиця не могла заповісти чи продати квартиру чужим людям, так як вона була її єдиним житлом. Звертає увагу, що в судовому засіданні було встановлено, що кошти за квартиру продавцю не передавались, а відтак суд не був позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представнитка адвоката Колодій Л.Б. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідачів адвоката Приндоти У.Г., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.2 ст.367 ЦПК).

Матеріалами справи та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 09.04.2013 року (а.с.6 т.1).

При житті 25.02.2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право на законних підставах, заповіла ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Петелькою І.В. (а.с.99 т.1).

В той же день нотаріусом була посвідчена довіреність на ім`я ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_5

22.03.2013 року нотаріусом Петелькою І.В. посвідчений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка складається із двох житлових кімнат, кухні та вигод загальною площею 38,7 кв.м відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила зазначену квартиру. (а.с.80 т.1)).

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину прописані у статті 203 ЦК.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК).

Позивач по справі ОСОБА_1 у позовній заяві та доводах апеляційної скарги, у поясненнях, які давала в судовому засіданні, посилається на те, що померла ОСОБА_5 була її рідною тіткою з якою у неї були міцні родинні відносини. ОСОБА_5 завжди говорила їй про те, що все, що є у неї на праві власності буде належати їй, ОСОБА_1 , оскільки та допомагала тітці, завжди всі питання вирішували разом, у ОСОБА_5 дітей чи ближчих інших родичів не було. Вважає, що у ОСОБА_5 не було волевиявлення укласти заповіт, а в подальшому договір купівлі-продажу квартири на чужу людину. Посилається на те, що підписи на правочинах, вчинених від імені ОСОБА_5 їй не належать.

Ухвалою судового засідання від 16 серпня 2017 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 Шевченківським районним судом м.Львова призначалася посмертна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручалося експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 170 т.1). На вирішення експертизи ставилося питання чи виконані підписи від імені ОСОБА_5 на заповіті та договорі купівлі-продажу, які посвідчені приватним нотаріусом ЛМНО Петелькою І.В. особисто ОСОБА_5 чи іншою особою, чи виконані такі підписи навмисно зміненим почерком.

Згідно листа директора Львівського НДІСЕ Курильової О.Ф. від 30.10.2017 року матеріали цивільної справи повернені суду без Висновку експертизи через ненадання вільних зразків підписів та документів, які вимагалися експертом, та через неоплату експертизи самою ОСОБА_1 (а.с. 193 т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на пояснення допитаного в суді першої інстанції в якості свідка приватного нотаріуса Петельку І.В. та прийшов до вірного висновку, що позивачем не доведено, що у ОСОБА_5 не було волевиявлення на укладення заповіту та договору купівлі-продажу квартири на відповідача ОСОБА_2 .

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 пояснила, що не клопоче про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки відповідачі забрали все, що належало померлій ОСОБА_5 , в тому числі її різні записи, родинні фотографії, медичну книжку, а тому не зможе надати експерту необхідних вільних зразків підписів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року .

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк