Справа № 202/6790/20
Провадження № 2/202/704/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який не приймав участі у житті дітей з лютого 2004 року, ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання синів, не забезпечував необхідного утримання дітей, не спілкувався з синами. Наголошувала, що відносно відповідача ОСОБА_2 внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, робив спроби спілкуватися з дітьми, але дружина за час перебування його на заробітках за кордом налаштувала дітей на негативне ставлення до нього. Окрім цього, звертає увагу суду, що правовий статус дитина має особа до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив в якій зазначила, що на момент подання позовної заяви ОСОБА_4 не виповнилося 18 років. Звертала увагу суду, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам за період з березня 2009 року по листопад 2020 року у сумі 182 799 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, зазначала, що відповідач протягом 16 років ухилявся від виконання батьківських обов`язків та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача вимагають інтереси її синів.

Відповідач заперечував щодо позовних вимог та зазначав, що сплачував аліменти, а через неприязні стосунки із позивачем він дійсно не мав можливості часто спілкуватися з синами.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обставини викладені в позовній заяві підтримали та зазначили, що батько не цікавиться їх життям, не телефонував та не приймав жодної участі в їх вихованні. Просили суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Представник органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради надав заяву в якій зазначав, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час досягли вісімнадцяти років. Згідно п. 1 ст. 34 Цивільного Кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», служба у справах дітей займається дітьми, які не осягли 18 років.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які повідомили, що відповідач не приймав участі у житті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачував аліменти, не спілкувався з дітьми. Наголошували, що у позивача виникали постійні проблеми з орендованими квартирами, однак відповідач не допомогав у вирішенні зазначених питань.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року узадоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.08.1995 року.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.01.2020 року.

Борг по сплаті аліментів ОСОБА_2 за виконавчим документом № 2-1380 від 25.05.2019 року, станом на листопад 2020 року, становить 182 799, 35 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів ВП № 13011365.

Відповідно до довідки № 212/6/03 від 09.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року без реєстрації мешкає родина у складі: мати ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 . З народження дітьми опікувалася мати, батько дітей жодного разу в лікувальний заклад для супроводу дітей не з`являвся, участі у їх лікуванні та вихованні не приймав.

Згідно довідки № 431 від 17.11.2020 року, наданої КЗО «Середня загальноосвітня школа № 45» ДМР, ОСОБА_4 з 01.09.2009 року до 26.06.2020 року навчався у КЗО «СЗШ № 45» ДМР. Вихованням дитини займалася мати, батько дитини, за час навчання заклад не відвідував, контакту зі школою за час навчання сина не підтримував, із вчителями не спілкувався.

Відповідно до довідки № 122 від 13.11.2020 року наданої КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради у ОСОБА_8 на батька сформувалася образа, розчарування, очікування та її сподівання були невиправдні.

Згідно довідки № 102 від 01.03.2010 року та довідки № 101 від 01.03.2010 року, наданої КЗО «Середня загальноосвітня школа № 45» ДМР, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються у КЗО «СЗШ № 45» ДМР. Вихованням дітей займається мати, батько дітей, за час навчання заклад не відвідував, контакту зі школою за час навчання синів не підтримував, із вчителями не спілкувався, життям дітей та їх потребами не цікавився. Про фізичний та духовинй розвиток дітей не піклувався.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2010 року оголошено розшук боржника у виконавчому провадженні про стягнення аліментів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

В Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначено, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

Крім того, слід зазначити, що положення ст.ст. 150, 164 СК України, регулюють обов`язки батьків щодо виховання дитини, підстави позбавлення батьківських прав, у ст. 164 СК України йдеться про позбавлення батьківських прав саме щодо дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" також визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.

Враховуючи положення ст. 6 СК України, ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, оскільки на час ухвалення рішення суду сини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягли вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратили правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав варто відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 01.10.2021 року.

Суддя: Г.В. Бєсєда