Справа № 585/4597/19
Номер провадження 2/585/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Роменської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Роменської міської ради як орган опіки та піклування і просить: 1. встановити відповідачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатися на ніч, встановивши наступний графік побачень з дитиною: перші та треті вихідні дні місяця з 10.00 год. суботи до 16.00 год. неділі, спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів (час та місце проведення узгоджувати з нею) та вдень народження дитини в її присутності, за раніше узгодженим планом святкування дня народження дитини; 2. стягнути з відповідача на її користь 768,40 грн. судового збору та витрати на оплату правничої допомоги. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 12 травня 2017 року за рішенням Роменського міськрайонного суду. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею і в даний час знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Роменського міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В даний час вони з відповідачем не дійшли згоди щодо визначення порядку його участі у вихованні малолітнього сина, у зв`язку із чим ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Роменської міської ради як до органу опіки і піклування щодо вирішення цього питання. Органом опіки і піклування було прийняте рішення: установити ОСОБА_2 дні зустрічей з його малолітнім сином - ОСОБА_3 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). Вважає, що таке рішення органу опіки і піклування є некоректним, неприйнятним, а також, таким, що суперечить інтересам нашої дитини, У рішенні зазначено, що дитина має перебувати по два дні в кожного з батьків за їх домовленістю, враховуючи графік роботи батька, проте не конкретизовано в який проміжок часу: тиждень, місяць, тощо. Окрім цього, при вирішенні питання участі відповідача у спілкуванні з дитиною, орган опіки і піклування мав би враховувати інтереси самої дитини, її вік, стан здоров`я, розклад дня, відвідування дитячого садочка, а не графік роботи батька, який став єдиним аргументом для прийняття такого рішення. Відповідач в даний час забирає дитину до себе додому на два дні, а наступні два дні віддає сина їй, при цьому не узгоджуючи жодних питань. Їй декілька разів дзвонили вихователі з дитячого садочка і повідомляли, що відповідач забирає дитину раніше часу закінчення розвиваючих та навчальних занять, тихої години, обіду. Така неузгоджена та егоїстична поведінка відповідача призводить до порушення режиму дня сина і має негативний вплив на його розвиток, чим порушує права та інтереси дитини. З графіком - 50 відсотків у батька, а 50 у матері, встановленим органом опіки і піклування, дитина взагалі може мати серйозні проблеми з організацією побуту, здоров`ям, навчанням та відпочинком. Постійна дводенна зміна місця проживання шкодить інтересам сина, оскільки він в такому віці потребує чіткої організації його життєвого середовища: виконання режиму дня, достатнього харчування для відповідного віку. Дитина повинна мати власний куточок для підготовки до занять, виконання завдань, отриманих в дитячому садочку, засинати у власному ліжку, тобто у сина має бути постійне та стабільне місце проживання. Окрім цього, відповідач допускає неприпустимі дії у вихованні сина, а саме: в якості іграшок дає дитині гратись запальничками та канцелярськими ножами, які дитина приносить до неї додому, заявляючи, що заріже її цим ножем. Така поведінка батька відносно дитини, яка полягає у провокуванні прояву агресивних дій відносно неї, може спричинити нівелювання авторитету матері у системі цінностей дитини та закріплення викривлених або неприйнятних форм поводження та ставлення до інших людей у якості соціально-допустимих норм поведінки. Також відповідач дозволяє сину не виконувати домашні завдання, які задають в дитячому садочку з метою підготовки до школи та дозволяє робити дитині все, що їй заманеться. В даний час психоемоційний стан дитини є вкрай несприятливим, нестабільним, спостерігаються ознаки агресії загалом і агресії, спрямованих на неї. Будь-які її прохання до сина, пов`язані з його вихованням, призводять до гострого емоційного реагування у вигляді дратівливості, розпачу, плачу, небажання виконувати її настанови або робить категорично протилежне. Викладені обставини змушують її звернутись до суду з позовом про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, із врахуванням інтересів сина.

Відповідач надав письмовий відзив в якому прохав відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи позов необґрунтованим. Вказує, що рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 147 «Про питання, пов`язані із захистом прав дитини» від 20.11.2019 року йому установлено дні зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). Вказане рішення позивачкою не оскаржене і є обов`язковим для виконання. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2019 року позов ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Сумського апеляційного суду від 12.06.2019 року подану ним апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року змінено в частині визначення розміру аліментів. Стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь в утриманні дитини, тому на даний час стягнуті постановою Сумського апеляційного суду від 12.06.2019 року аліменти на утримання сина ним сплачено в повному обсязі. Згідно Довідки про сплату аліментів протягом серпня - листопада 2019 року ним сплачено позивачці аліменти на утримання сина в розмірі 33475,74 грн.Однак, ОСОБА_1 ніде не працювала і не працює та не має будь-якого заробітку чи доходу, і в порушення імперативних вимог ст.ст. 141, 179 Сімейного кодексу України не тільки не виконує свого обов`язку щодо утримання спільної дитини, а й використовує отримані від нього аліменти для власних потреб, чим грубо порушує права малолітнього сина, В зв`язку з наведеним він звернувся до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Роменської міської ради з заявами від 17.10.2019 року та від 27.11.2019 року, в яких просив провести перевірку цільового витрачання ОСОБА_1 аліментів в розмірі 16509,55 грн. та в розмірі 33475,74 грн. відповідно, сплачених ним у вересні - листопаді 2019 року на утримання сина та вжити відповідних заходів реагування до усунення виявлених порушень та притягнення винної особи до відповідальності. Саме після цих звернень до Служби у справах дітей ОСОБА_1 і ініціювала звернення до суду з вказаним позовом, за підготовку якого заплатила адвокату 1600 грн. з аліментів, які ним було сплачено на утримання сина, оскільки ОСОБА_1 ніде не працювала і не працює та не має будь-якого іншого заробітку (доходу).Згідно Висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13.12.2019 року одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів.Однак, наведені у вказаному Висновку обставини викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості, оскільки:Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року становить - 1626,00 грн., з 01 липня 2019 року - 1699,00 грн., з 01 грудня 2019 року - 1779,00 грн. Середньомісячний розмір сплачених ним аліментів за період лютий - листопад 2019 року становить 3711,42 грн., що є більшим двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що свідчить про завідому неправдивість зробленого у Висновку запису, що розмір сплачуваних ним аліментів не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того, посилання у Висновку, як на підтвердження цільового використання коштів на чеки є не конкретним (розпливчатим) і в любому випадку вказані чеки можуть підтвердити не більше половини витрат на дитину, оскільки решта сплачених ним аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 використала на власні потреби. Наведене свідчить, що позов про усунення його від участі у спілкуванні з сином є помстою ОСОБА_1 на його дії щодо контролю цільового використання аліментів які ним сплачуються на утримання сина, а не позивачки, та за намагання спонукати ОСОБА_1 нарешті прийняти участь в утриманні сина, а не жити за його кошт (на сплачувані ним аліменти).

Позивач надала відповідь на відзив в якому не погоджується з доводами відповідача. Вказує, що відповідач зазначає, що він як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь в утриманні дитини, тому на даний час стягнуті постановою Сумського апеляційного суду аліменти на утримання сина ним сплачено в повному обсязі.В силу ст.179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Однак, на думку відповідача, вона ніде не працювала і не працює та не має будь-якого заробітку чи доходу, і в порушення імперативних вимог ст.ст.141, 179 Сімейного кодексу України не тільки не виконує свого обов`язку щодо утримання спільної дитини, а й використовує отримані від нього аліменти для власних потреб, чим грубо порушує права малолітнього сина. Вищевказані твердження відповідача є такими, що не відповідають дійсності, оскільки, окрім того, що вона працює, отримуючи заробітну плату, вона також отримує значний дохід із-за кордону. Її дохід в період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р., тобто за рік, склав майже 23000 доларів США. За вказані кошти вона самостійно утримувала дитину протягом року, в той час як відповідач майже сім місяців не надавав жодної допомоги на утримання сина. Також вона має власне житло, яке також придбала за власні кошти, облаштувала його і, таким чином, забезпечила своєму сину комфортне та належне проживання. Так дійсно, відповідачем були виплачені аліменти протягом серпня - листопада 2019 року, в розмірі 33475,74 грн., але ж в цю суму входять не лише аліменти за два місяці, як зазначає відповідач, а й заборгованість за 7 місяців, протягом яких відповідач аліменти не сплачував.Крім того, відповідач звертався до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Роменської міської ради з заявами від 17.10.2019 року та від 27.11.2019 року, в яких просив провести перевірку цільового витрачання нею аліментів в розмірі 16509,55 грн. та в розмірі 33475,74 грн. відповідно, сплачених ним у вересні - листопаді 2019 року на утримання малолітнього сина та просив вжити відповідних заходів реагування до усунення виявлених порушень та притягнення винної особи до відповідальності. Згідно Висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13.12.2019 року одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів.В той же час, наведені у вказаному Висновку обставини, викликали сумнів у відповідача, оскільки посилання у Висновку, як на підтвердження цільового використання коштів на чеки є не конкретним (розпливчатим) і в любому випадку вказані чеки можуть підтвердити не більше половини витрат на дитину, оскільки решта сплачених ним аліментів на утримання дитини, я, як зазначив відповідач, використала на власні потреби. На думку відповідача, нібито саме після його звернень до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Роменської міської ради вона і ініціювала звернення до суду з вказаним позовом, за підготовку якого вона начебто заплатила адвокату 1600 грн. з аліментів, які відповідачем було сплачено на утримання сина. Посилання відповідача на вищевказані обставини є надуманими, оскільки підставою для звернення її до суду із вказаним позовом, було саме прийняте рішення органу опіки і піклування стосовно графіку спілкування відповідача з сином, який є некоректним, неприйнятним, а також таким, що суперечить інтересам дитини. Окрім цього, причиною її звернення до суду є також неузгоджена та егоїстична поведінка відповідача, яка призводить до порушення режиму дня сина і має негативний вплив на його розвиток.Інспекційна перевірка цільового використання сплачених відповідачем аліментів, була проведена об`єктивно і вона надала документальні підтвердження витрат в повному обсязі. Як зазначив відповідач, позов про усунення його від участі у спілкуванні з сином є начебто помстою на його дії щодо контролю цільового використання аліментів, які ним сплачуються на утримання сина, а не її, та за намагання спонукати її нарешті прийняти участь в утриманні сина, а не жити за його кошт (на сплачувані ним аліменти). Відповідач не усвідомлює та не розуміє, що суть заявленого позову не в усуненні його від участі у спілкуванні з сином, а саме встановлення такого графіку спілкування, який би відповідав інтересам сина. Що стосується голослівних посилань відповідача щодо його намагань спонукати її нарешті прийняти участь в утриманні сина, а не жити за його кошт на сплачувані ним аліменти, зазначає, що вона самостійно утримує себе, а також витрачає кошти на утримання сина в набагато більшому розмірі, ніж відповідач, на підтвердження чого надає роздруківку особистого карткового рахунку із зазначенням руху витрат із власних доходів. Таким чином, відповідач у своєму відзиві на позов не навів жодної, аргументованої обставини, якою б спростував її доводи, щодо визначеного нею графіку участі у вихованні ОСОБА_2 сина.

Відповідач ОСОБА_2 надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. В запереченні зазначив, що викладені ОСОБА_1 доводи, що рішення органу опіки та піклування про встановлення йому годин та зустрічей з сином було прийняте за наслідками розгляду його заяви є завідомо неправдивими, оскільки саме позивач зверталася з такою заявою про встановлення йому днів та годин зустрічей. Після його звернення до служби у справах дітей про проведення перевірки цільового витрачання позивачем аліментів, сплачених ним на утримання сина, ОСОБА_1 спочатку ініціювала звернення до служби з заявою про встановлення йому днів зустрічей з сином, а після другої заяви ініціювала звернення до суду. ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу, що вона працює та отримує заробітну плату і приймає участь в утриманні та вихованні сина. Посилання на отримання значного доходу із-за кордону є безпідставними, оскільки кошти в сумі 23000 дол. США були перераховані її матір`ю для придбання квартири та проведення в ній ремонту, які й були використані за призначенням.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і прохала їх задовольнити. Суду пояснила, що вона з дитиною проживає окремо більше двох років, після їх розлучення. Вони погодили, що дитина буде проживати з нею. Коли вони жили у Липовій Долині відповідач часто приїздив, коли мав можливість. Зараз вона мешкає у своїй квартирі по АДРЕСА_1 . Відповідач звернувся у орган опіки та піклування для встановлення графіку і його встановили. Вважає, що дитина має жити вдома і для дитини це значний тягар коли в неї немає постійного місця проживання, як склалося на сьогодні. Син зараз став говорити, що йому подобається жити у цій квартирі де вони живуть. Зараз син вже не дуже хоче ходити до батька. Кошти які на картці у неї це гроші матері, яка працює за кордоном. Гроші мати надсилала на придбання квартиру і на її облаштування. Звертаючись до виконкому вона хотіла встановити один день побачення батька з сином. Рішення виконкому вона сприйняла як те, що дитина має жити два дні у батька а два дні у матері, тому і звернулася в суд.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив задоволити. Суду пояснив, що позов виник тому, що відповідач міг в будь - який час забрати дитину і це не правильно. Орган опіки визначив за їх зверненням, що дитина перебуває у кожного з батьків по 2 дні з урахуванням графіку роботи батька. Така ситуація негативно впливає на дитину тому, що дитина фактично не має стабільності, кожні два дні змінюється місце проживання. Порушується режим відвідування садочку, режим харчування. Батько налаштовує дитину проти матері. Батько дає дитині різні речі, які не є іграшками запальнички. В школі повідомляють, що дитина не підготовлена в школу і батько не вживає заходів для навчання дитини. Вважає що у рішенні виконкому є помилки так як не визначили час побачень.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав і прохав відмовити в їх задоволенні.Суду пояснив, що вони з дружиною, після розлучення в 2017 році, ще рік жили разом. Потім коли дружина стала жити в Липовій Долині він регулярно забирав сина до себе. Він вирішив перевірити куди використовуються його аліменти. Потім позивач звернулася до органу опіки та піклування для встановлення графіку. Весь цей спір виник тому, що він вирішив перевірити куди використовуються кошти сплачені ним як аліменти. Позивач ніде не працює, нічого дитині не купує. ОСОБА_5 він постійно водить у садочок, і син до нього йде з радістю. Дитина два дні ночує у нього два дні у матері. Він вважає, що якщо дитина звикла постійно бути з кожним з батьків, то зміна таких умов буде не на користь дитини.

Представник третьої особи виконавчого комітету РМР Приходько О.М. суду пояснив, що питання про встановлення порядку участі батьків у спілкуванні з дитиною та її вихованні було розглянуто на комісії і комісія вирішила надати кожному з батьків по 2 дні за домовленістю батьків з урахуванням графіку роботи батька. Дане рішення комісії затверджено виконкомом. Згідно рішення дитина може перебувати по 2 дні в кожного з батьків. Він сам не є членом комісії, тому не знає з яких саме підстав прийнято саме таке рішення. Батьки були на засіданні комісії і в їх присутності вирішувалося дане питання. Зі зверненням про встановлення відвідин звернувся ОСОБА_2 . Таке рішення, на його думку, слід розцінювати як перебування дитини дві доби у батька і дві доби у матері. Цим рішенням місце проживання дитини не встановлювалося. ОСОБА_6 йому роз`яснила, що саме так слід розуміти значення цього рішення. Про те як розуміти таке рішення і яким чином воно має виконуватися ні позивачу ні відповідачу ніхто не роз`яснював.

Представник третьої особи виконавчого комітету РМР - Власенко Л.М. в судовому засіданні пояснила, що позов вважають таким, що може бути задоволено. Коли батьки звернулися до комісії вони намагалися врегулювати дане питання з урахуванням позиції обох батьків, але згоди батьки не досягли, тому на комісії прийняли таке рішення, і таке рішення затвердив виконком і обоє батьків погоджувалися з такими днями зустрічі. Істотною обставиною було те, що на час розгляду питання дитина була дошкільного віку і зараз вже може бути переглянутий такий висновок. Чому було прийняте саме таке рішення вона пояснити не може, і чому вона запропонувала такий варіант встановлення днів зустрічей вона пояснити не може. Згодна з тим, що в даному рішенні фактично визначено, що дитина живе два дні у батька, а два у матері. Чому вирішили питання саме так, коли звернення було з приводу зустрічей а не проживання, пояснити не може.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює практичним психологом у садочку № 1 «Чайка». Характеристику для ОСОБА_8 сказала їй скласти завідуюча садком. Була складена психологопедагогічна характеристика дитини. Складала характеристику разом з вихователем, вона вносила свої дані, а вихователь свої, а потім разом коригували ці дані. Вона батька бачила кілька разів, коли він приходив до садка забирати дитину. Один раз спілкувалася в кабінеті завідуючої. До неї зверталася ОСОБА_8 і вона пояснювала, що дитина живе по два дні у батька і в неї і вона стала дитину спостерігати більш уважно. Вона прийшла до висновку, що дитина важко переживає розрив батьків і дитина сама їй говорила, що хоче щоб мама з татом були разом. Дитина говорила, що любить і матір і батька, а з ким з батьків буде краще, дитина ще самостійно визначитися не може. Як складали характеристику, то перш за все спостерігали за дитиною і виходячи з отриманих даних вносили інформацію. Також проводила діагностику для розуміння внутрішньосімейних стосунків, для з`ясування позиції дитини щодо таких сімейних обставин. Загальноприйнято коли дитина проживає з матір`ю, а батько приймає участь. В неї вища педагогічна освіта практичний психолог в закладах освіти і вчитель історії. На її думку така ситуація, як склалася в цій сім`ї, негативно впливає на дитину. Це тому, що дитина в постійному русі, в неї немає сталого місця проживання, режиму, харчування. Така хаотичність може негативно впливати як на фізичне так і на психологічне здоров`я. В нашому випадку дитина неспокійна, тривожна, відмовляється їсти. Вона була свідком коли у групі діти обідали і вона тоді ще не знала ОСОБА_9 і бачила, що стоїть чоловік і вона помітила, що ОСОБА_10 сидить і не їсть. Коли вона запитала у вихователя, що за чоловік і чому він стояв там. Вихователь пояснив, що батько вмовляв сина поїсти.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що стосунки з ОСОБА_12 дружні, а ОСОБА_13 просто знає. Він бачить відповідача з сином постійно. Вони працюють в одному підрозділі і ОСОБА_14 часто розповідає і згадує про сина. Він постійно бере сина з собою. Батько постійно купує синові речі і бувають випадки, що дитина розказує, що батько щось купив. Випадків виявів агресії до сина від батька він не бачив ніколи. Він не чув щоб ОСОБА_15 настроював сина проти матері. Дитина хороша. Він в ОСОБА_12 в квартирі буває періодично, той живе з сином. Батьки ОСОБА_12 живуть в селі.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з ОСОБА_17 вони друзі, а ОСОБА_8 просто знає. Він мешкає в будинку з ОСОБА_15 і його племінниця спілкується з сином ОСОБА_18 . Дитина поводиться нормально. Він не бачив негативних проявів батька відносно дитини чи сина відносно батька. Він у них в квартирі буває рідко і не чув як вони спілкуються в квартирі. ОСОБА_15 живе сам з часу розлучення.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що працює завідуючою ДНЗ № 1. ОСОБА_8 зверталася до неї в усній формі для видачі характеристики і на запитання навіщо характеристика вона пояснила, що характеристика дитини потрібна для суду. На той час коли вони складали характеристику, вона навіть не знала, що дитина живе періодично у батька і в матері по 2 дні. Яку саме відповідь вона дала на запитання батька вона детально не пам`ятає. В характеристиці вона вказала кількість днів коли дитина відвідувала садочок, в інші дні не відвідувала. Характеристика видана в адаптивний період, зараз ситуація змінилася і дитина адаптувалася. Для дитини з її точки зору більш сприятливий режим коли є і батько і мати.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , його батьками у свідоцтві про народження вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 . (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради від 20.11.2019 року «Про питання, пов`язані із захистом прав дитини», вирішено: Установити ОСОБА_2 дні зустрічей з його малолітнім сином - ОСОБА_3 : по два дні в кожного з батьків (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). (а.с.6).

Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с.7).

Відповідно довідки Управління адміністративних послуг РМР ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.8)

В психолого-педагогічній характеристиці від 05.12.19 р. вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує ДНЗ №1 «Чайка» з 7. 10.19 р. Станом на 5.12.19 р. хлопчик перебував у групі 28 днів. Адаптація проходить з ускладненням. Виникають труднощі при розставанні з батьками. Дитина тривожна. Відмовляється від прийому їжі та сну. Під час режимних моментів постійно відволікається на смарт-годинник, який подарував йому тато. Нервово чекає можливості подзвонити йому і так само чекає дзвінка тата, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Часто не реагує на зауваження, мотивуючи це тим, що тато дозволив йому так робити. У спілкуванні з дітьми хлопчик переважно вважає за краще бути на самоті. Йде на контакт з дітьми та дорослими лише тоді, коли перебуває в позитивному емоційному піднесенні. На заняттях працює повільно, часто неуважний. (а.с. 9).

05 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Менько Д.Д. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу в підготуванні до суду позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і становить 1600 грн. (а.с.11).

Відповідно до квитанції № 87 від 09 грудня 2019 р. адвокат Менько Д.Д. прийняв від ОСОБА_1 1600 грн. згідно угоди про надання правничої допомоги від 05 грудня 2019 року. (а.с. 13).

Згідно характеристики виданої НГВУ «Охтирканафтогаз», ОСОБА_2 працює в ЦВНГ-4 НГВУ «Охтирканафтогаз» з 2000 р. оператором з видобутку нафти та газу, а з 2003 р. займає посаду інженера-технолога. За період роботи показав себе з позитивної сторони. Технічно грамотний спеціаліст, здібний, вдумливий працівник. В колективі користується повагою. Порушень трудової дисципліни не було. (а.с.34)

З характеристики виданої ПП «НАШ ДІМ» від 24.12.2019 р. вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . За час проживання за даною адресою ОСОБА_2 скарг від мешканців будинку не надходило. (а.с.35)

Відповідно довідки про сплату аліментів (станом на 19.11.2019 року) згідно виконавчого листа №2/585/370/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто з період з січня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 33475,74 грн. (а.с. 36)

З висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. (а.с. 38)

Згідно виписки по картці НОМЕР_1 і додатковим карткам договору на ім`я ОСОБА_1 за період 01.01.2019-31.12.2019 усього витрати складають - 24 523,52 USD, усього надходження складають 21 430,00 USD. (а.с.44-57).

09 січня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Менько Д.Д. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу під час розгляду в Роменському міськрайонному суді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. (а.с.58).

Відповідно до квитанції №3 від 09 січня 2020 р. адвокат Менько Д.Д. прийняв від ОСОБА_1 5000 грн. згідно договору про надання правничої допомоги від 09 січня 2020 року. (а.с. 60).

ОСОБА_1 04.11.2019 року звернулася до в.о. міського голови Мицика В. з заявою в якій просила установити колишньому чоловікові ОСОБА_20 дні та години зустрічі з малолітнім сином ОСОБА_3 (а.с. 70).

З витягу з протоколу №14 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 06 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 установлено дні зустрічей з його малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : по два дні в папи, два дні в мами (за домовленістю батьків, враховуючи графік роботи батька). При цьому вказано, що ОСОБА_21 зауважила, що дитина маленька, тому запропонувала батькові побачення один день серед тижня та один вихідний день. Також зазначила, що комісія має право обмежити батька у побаченнях з сином, враховуючи вік дитини. І. ОСОБА_22 підтримав ОСОБА_23 та зауважив, що коли син підросте, то батько має право переглянути дні та години зустрічей (а.с.69).

Згідно характеристики наданої директором Роменської СЗОШ І-ІІІ ст. №1 ОСОБА_3 навчається в 1 Г класі з 1 вересня 2020 року. За час навчання зарекомендував себе як організований, урівноважений, але інколи невпевнений у собі. Школу відвідує систематично, пропусків немає, на уроки не запізнюється. Завжди уважний, проявляє інтерес до навчальних предметів. ОСОБА_24 товариський, знаходить спільну мову з однокласниками, але інколи не бажає гратися, думає про щось своє. Удома створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Батьки систематично контролюють ОСОБА_24 , намагаються бути в курсі всіх його шкільних справ.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч.1 та ч.2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом.

Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2 ст. 159 СК України).

Відповідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частини 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Згідно ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Загальновідомою обставиною на думку суду є та обставина, що для людини будь якого віку має суттєве значення наявність постійного місця проживання. А щодо неповнолітньої дитини, така обставина має більш суттєве значення, оскільки дитина є вразливою до зовнішніх чинників, внаслідок нестабільності свого психоемоційного стану.

За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представників третьої особи, свідків, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та може бути задоволений.

Такого висновку суд дійшов з тих міркувань, що не може бути визнане правильним рішення виконкому, яким фактично встановлене місце проживання дитини - по два дні в кожного з батьків, хоча про вирішення питання щодо встановлення місця проживання дитини до виконкому ніхто з батьків не звертався. Натомість виконком не вирішив питання встановлення днів та годин зустрічей батька з дитиною, як просила мати в поданій заяві. Крім цього, рішення комісії з питань захисту прав дитини, на підставі якого прийнято рішення виконкому, не є зрозумілим, так як два члени комісії, один з яких головуючий, вважали що через вік дитини не може бути встановлено такий графік і пропонували інший.

Зважаючи на те, що дитина має незначний вік (сім років) слід створити належні умови для спілкування з дитиною обох батьків, але виходячи перш за все з інтересів дитини.

Вирішуючи позов по суті заявлених вимог, суд виходить з того, що іншого порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини, ніж запропонований позивачем, відповідач не вказав, тому суд виходячи з засад рівності сторін та диспозитивності цивільного процесу, не може перебирати на себе функції учасників процесу і визначати інші способи участі батька, ніж запропоновані учасниками справи, виходячи з чого приймає рішення про задоволення позову саме в запропонованому позивачем варіанті позовних вимог.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

З огляду на вказане, враховуючи що позов виник з вини відповідача, з нього на користь позивача підлягає стягненню 768,4 грн. судового збору та 6600 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги. З урахуванням ступеню складності справи, обґрунтувань позову та заперечень, обсягу наданих доказів та участі в судових засіданнях представника позивача, розмір витрат позивача на правничу допомогу суд вважає розумним і справедливим, а відповідно таким який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 157, 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 14, 88, 208, 209, 213-215, 292, 294, 296 ЦПК України -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Роменської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволити.

Встановити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатися на ніч, встановивши наступний графік побачень з дитиною: - перші та треті вихідні дні місяця з 10 години суботи до 16 години неділі, спільний відпочинок у літній період протягом 14 днів (час та місце проведення узгоджувати з ОСОБА_1 ) та в день народження дитини в присутності ОСОБА_1 , за раніше узгодженим планом святкування дня народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок (768,4 грн.) судового збору та шість тисяч шістсот гривень (6600 грн.) витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга