Справа № 445/2232/20
провадження № 2/445/203/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування позову вказує, що 08.03.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 17.12.2010 року було розірвано. У цьому шлюбі у них народилися двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З початку 2009 року сторони разом не проживають і з цього часу відповідач фактично не бере жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Рішення суду відповідач добровільно не виконeвав, у зв`язку з чим вона звернулася до державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду. Однак, станом на 01.11.2020 року у відповідача є заборгованість по несплаті аліментів в розмірі 56286,44 грн. Так, з 2009 року діти перебувають на повному утриманні позивача. Вказує, що відповідач не цікавиться життям дітей, не бере жодної участі у їх вихованні, на дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням та успішністю в школі, а також і станом їх здоров`я, не вітає із святами, хоча жодних перешкод у нього немає для цього. Син ОСОБА_3 бачив свого батька востаннє у 2012 році, а син ОСОБА_4 взагалі батька не бачив і не пам`ятає, в телефонному режимі вони не спілкуються. Однак, незважаючи на повну байдужість відповідача щодо життя дітей, вона забезпечила дітей усім необхідним для їх повноцінного життя та розвитку, піклуванням та вихованням. Керуючись п.2 ч.1 ст. 164 СК України, вважає, що є всі законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав судом щодо їх неповнолітніх дітей.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подавши нотаріально засвідчену заяву, в якій позов визнав, вказавши, що усвідомлює та розуміє значення своїх дій, правові наслідки позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Окрім того, надав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 200, 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , шлюб між сторонами розірвано, про що Відділом ДРАЦС Золочівського РУЮ Львівської області 17.12.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 118.

Як вбачається із копії рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10.08.2009 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 10.11.2020 року, комісією служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 . Дана квартира складається із трьох кімнат загальною площею 175 м.кв. Умови проживання дітей задовільні, наявні всі комунальні зручності, предмети побуту та інтер`єру, в квартирі охайно та прибрано. Діти займають окрему кімнату, де є все необхідне для їх навчання, розвитку та проживання. Мати офіційно працевлаштована, отримує щомісячний стабільний дохід. Із бесіди з дітьми, комісією встановлено, що Син ОСОБА_3 бачив свого батька востаннє у 2012 році, а син ОСОБА_4 взагалі батька не бачив і не пам`ятає, в телефонному режимі батько з дітьми не спілкується, зі святами ніколи не вітає. Мати самостійно займається вихованням, навчанням та утриманням дітей.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01.11.2020 року у виконавчому провадженні у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість в сумі 56286,44 грн.

Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.01.2021 року № 109/05/40-466, орган вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що відповідатиме інтересам дітей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Така ж позиція викладена ВС у постанові № 753/2025/19 від 06.05.2020 року.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що відповідач маючи реальну можливість дбати про своїх дітей, щоб забезпечити їм фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки є працездатною особою, молодого віку, хронічними чи іншими важкими захворюваннями не страждає, тобто немаючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення батька до дітей має місце вже протягом тривалого часу.

Окрім того, при вирішенні питання щодо задоволення позову, суд враховує і визнання відповідачем позову, що в свою чергу підтверджує його небажання змінити поведінку в кращу сторону по відношенню до дітей.

Відтак, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідатиме їх інтересам та максимально спрямоване на захист їх прав.

Окрім того, на підставі ст. 142 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач позов визнав на стадії підготовчого провадження, з нього на користь позивача слід стягнути 420,40 грн. судового збору, та повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст.164-166, 171 СК України, ст. 2,4,5,11,13,258,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 420,40 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 04.03.2021 року.

Суддя В. М. Сивак