Номер провадження: 22-ц/813/3346/21
Номер справи місцевого суду: 521/4763/19
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (третя особа - Управління капітального будівництва Одеської міської ради) про зобов`язання надати у постійне користування житлове приміщення, зобов`язання вчинити дії щодо надання у постійне користування житлове приміщення, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мирончук Н.В. 17 грудня 2019 року в м. Одеса, -

встановила:

У березні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання надати у постійне користування житлове приміщення, зобов`язання вчинити дії щодо надання у постійне користування житлове приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він військовим пенсіонером, інвалідом війни II групи. З 2010 року перебуває на квартирному обліку у Малиновській районній адміністрації. Починаючи з січня 2014 року, як інвалід війни, включений до пільгової черги на отримання житла. Станом на березень 2019 року житло ним не було отримано, на його звернення до відповідача, 14 лютого 2019 було надано лист № М-196 про те, що його черга в пільгових списках - 29, і житло може бути надано лише при надходженні відповідної черги.

Позивач вказував, що його, як інваліда війни, у зазначений Законом строк житлом забезпечено не було, що є грубим порушенням його прав.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Виконавчий комітет Одеської міської ради ухвалити рішення про надання йому у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї, зобов`язати Малиновську районну адміністрацію вчинити дії з розподілу та надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що його, як інваліда війни, у зазначений законом строк житлом забезпечено не було, що є грубим поршенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, інвалідом війни II групи, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам.

Стаття 41 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами. Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Стаття 31 ЖК Української РСР встановлює право громадян на одержання жилого приміщення

Так, у відповідності до вказаної статті, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного, або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

ОСОБА_1 на час розгляду справи судом першої інстанції перебував на квартирному обліку, складом сім`ї 3 особи (дружина, позивач, дочка позивача), з 12 листопада 2010 року по загальній групі №3533, а в черзі громадян, які мають право на позачергове отримання житла - з 28 січня 2014 р. за № 219, а у списку інвалідів війни - за №29 (а.с. 4).

Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради діє в межах повноважень, вказаних у Положенні про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26 квітня 2017 року за №1934-VI.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Малиновську районну адміністрацію, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно п. 2.6 вищевказаного Положення, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради у межах повноважень, визначених радою та виконкомом, здійснює управління комунальною власністю (підприємствами, житловим фондом), розташованою на території району та здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом.

Виконавчий комітет Одеської міської ради. Одеська міська рада, її виконавчі органи чи будь-який інші державний орган, в тому числі суд, не має права надавати переваги громадянам, які перебувають на квартирному обліку в межах однієї черги.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію у справах щодо забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов поза чергою у постановах від 02 грудня 2014 року по справі № 21-530а14; від 23 лютого 2015 року по справі № 21-6551а15; від 12 квітня 2016 року по справі № 21-5930а15.

Колегія суддів погоджується із висновком суду пешої інстанції про те, що вимога забезпечити житлом в особливому порядку (по суті поза чергою) є однією із складових правового відношення із реалізації права на житло, в якому не можуть не зачіпатися права інших осіб, які теж мають право на позачергове отримання житла за схожих умов.

Відповідно до статті 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК УРСР, першочергово жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому законом порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам І групи з числа учасників бойових на території інших держав - протягом року з визначенням права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК УРСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

У своїй позовній заяві позивач просив суд зобов`язати Виконавчий комітет Одеської міської ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї та зобов`язати Малиновську районну адміністрацію вчинити дії з розподілу і надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів моєї сім`ї.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів міських рад належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання, відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Однак, як вірно вказане у оскаржуваному рішенні суду, нормами житлового законодавства не встановлено переважне право одержання жилих приміщень перед всіма іншими особами в цій же самій черзі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що вимоги позивача не могли бути задоволеними, оскільки у разі позачергового надання позивачу у постійне користування житлового приміщення, будуть порушені права інших осіб, які перебувають на квартирному обліку та знаходяться раніше в черзі громадян тієї ж категорії.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його, як інваліда війни, у зазначений законом строк житлом забезпечено не було, що є грубим поршенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки вказані доводи не спростовують законні та обгрунтовані висновки суду першої інстанції.

Як вже вказувалось вище, таке надання житла апелянту порушить квартирну чергу осіб, які мають таке ж саме право на отримання житла відповідно з чинним законодавством, та перебувають на квартирному обліку більш тривалий час.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 березня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе