Справа № 559/1132/19
Провадження № 2/559/31/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Федорук О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської міської ради, орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 16 жовтня 2006 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , який зареєстрований виконавчим комітетом Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №9. Від цього шлюбу мають дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що між ними з серпня 2018 року повністю припинені сімейні та подружні стосунки. У них зовсім різні характери, погляди на життя та сім"ю. Відповідачка змінила місце проживання, залишили його та дітей і стала проживати з іншим чоловіком. Спроби до примирення вичерпані вже давно. Діти зареєстровані та проживають з ним, знаходяться на його вихованні та утриманні. Бажають і надалі залишатися постійно проживати з ним. У будинку ним створені всі умови для їх комфортного проживання, всебічного розвитку і зростання.

Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є вже неможливим, оскільки кожний проживає своїм життям, спроби для примирення ними вичерпані вже давно та не дали позитивних результатів. За цей час ОСОБА_5 вже фактично створила іншу сім`ю з іншим чоловіком, а тому їхня сім`я існує лише юридично, а не фактично, що суперечить його інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей. Примирення виключає.

З моменту народження дочок він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки щодо них, на даний час вони постійно проживають з ним, він доглядає їх, утримує, піклується їх здоров`ям, навчанням, розвитком, а тому просить залишити їх проживати з ним, як їх батьком. Мати дітей, відповідачка у справі, на даний час співмешкає у с.Великі Загорці Дубенського району Рівненської області із ОСОБА_8 , який є удвіччі меншим за віком від неї. Її співмешканцем, на очах у меншої дочки ОСОБА_7 , 4 травня 2019 року був вчинений злочин відносно рідного меншого брата ОСОБА_5 , а саме, йому нанесенні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебуває на даний час у вкрай важкому стані (кома) у війському госпіталі в м.Львів. По даному факту порушена кримінальна справа і ведеться досудове розслідування Дубенським ВП ГУНП в Рівненській області. Дитина отримала великий психологічний та емоційний стрес. Він не бажає, щоб діти проживали з цим чоловіком і спілкувалися з ним щоденно. Не вважає, що мати забезпечить і збереже їх зв`язки із сім`єю і родиною, забезпечить їх зростання і розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. У то же час, він не має на меті чинити перешкоди у побаченні дітей з нею і у проведенні періодичного спілкування, за її бажанням. Просить визначити місце проживання дітей з ним.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 27.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причин неявки суду не повідомила.

Допитана в судовому засіданні 16.03.2020 відповідачка показала, що позовні вимоги визнає частково в частині розірвання шлюбу, але дітей просить залишити проживати з нею. Вважає, що має можливість їх доглядати та утримувати. Зазначила, що проживає в с.Великі Загорці Дубенського району, в будинку баби свого співмешканця ОСОБА_8 , який утримує їхню сім`ю. Вона особисто доходів не має.

Представники третіх осіб не заперечили проти задоволенні позову.

Заслухавши учасників судового процесу, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №9.

Від цього шлюбу мають дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтвах про народження яких зазначені батьками (а.с. 8, 9).

Як свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №07-01-20/1514 від 16.05.2019, діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_4 у будинку, що належить ОСОБА_10 (а.с. 10).

ОСОБА_5 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, про що свідчить акт про непроживання№45 від 22.05.2019 (а.с. 11).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 16.05.2019, в будинку є все необхідне для проживання, навчання та гармонійного розвитку дітей. Дитина ОСОБА_6 з червня 2018 року живе з батьком (а.с. 12).

Як свідчить довідка ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 № 29 від 11.05.2019, ОСОБА_6 є учнем 6-А класу Дубенської ЗОШ №6. Тато дитини постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню дитини, про що свідчить надана характеристика (а.с. 13, 15).

Згідно інформації про стан виконання батьківських обов`язків, наданій Дубенською ЗОШ І-ІІІ ступенів №6, тато приділяє належну увагу вихованню дитини ОСОБА_6 . Мама участі у вихованні дитини не приймає, з вересня 2018 року на зв`язок із класним керівником не виходить, на жодних батьківських зборах не була (а.с. 16).

Як свідчить характеристика видана 30.05.2019 за №806 виконкомом Тараканівської сільської ради Дубенського району, за час проживання на території сільської ради ОСОБА_5 зарекомендувала себе з позитивної сторони, порушення дисципліни не допускала, до адміністративної відповідальності не притягувалась, скарг на неї не надходило (а.с. 30).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_5 №782 від 24.05.2019, вона проживає у будинку баби свого співмешканця ОСОБА_11 , власного житла немає, працює сезонно в Польщі. Дочка ОСОБА_7 проживає разом з нею, у дитини є своє ліжко. У будинку чисто, охайно (а.с. 34).

Як свідчить повідомлення про прийняття працівника на роботу та трудовий договір, ОСОБА_5 прийнята на роботу продавця-консультанта ФОП ОСОБА_12 (а.с. 83, 84).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №4545/05-02-29/19 від 29.11.2019 вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_4 (а.с. 72-74).

Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської райдержадмістрації №1782/02-13/20 від 23.06.2020, вважають доцільним проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_4 (а.с. 99-104).

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що являється вітчимом відповідачки ОСОБА_5 , яка у 2018 році разом з меншою дочкою ОСОБА_7 приїхала до нього в село Великі Загорці Дубенського району, щоб допомогти йому по господарству, оскільки дружина поїхала на заробітки в Польщу. Проте, ОСОБА_5 часто відлучалась, доньку ОСОБА_7 залишала на нього. На даний час вона живе в будинку матері співмешканця ОСОБА_8 , який 04.05.2019 побив його сина, внаслідок чого він перебуває у комі. Відносно ОСОБА_8 порушено кримінальну справу. Вважає, що відповідачка доньку ОСОБА_7 тримає біля себе, щоб не ув`язнили її співмешканця. На даний час дитині ОСОБА_7 не дозволяють з ними спілкуватися. Старша донька ОСОБА_6 постійно живе з батьком. Вважає, що дітям буде краще проживати разом з батьком ОСОБА_4 , який добре до них відноситься, утримує їх.

Свідок ОСОБА_16 в суді показала, що являється матір`ю відповідачки. У червні 2018 року, коли вона поїхала в Польщу, дочка приїхала в село, де жила без дітей 3 місяці. Діти була з батьком. В січні 2019 року вона приїхала з донькою ОСОБА_7 , яку залишала на неї і вітчима, а сама десь пропадала. До дітей вона відносилась погано, кричала, діти її боялись. Вона вела розпусне життя, зловживала спиртним, через що між ними виникали сварки. Донька ОСОБА_6 живе постійно з батьком, а донька ОСОБА_7 зараз живе з відповідачкою в будинку баби її співмешканця ОСОБА_8 , який 04.05.2019 побив її сина, а брата відповідачки. Після цього ОСОБА_5 дитину ОСОБА_7 до них взагалі не пускає. Дитина боїться матері. Зазначає, що батько дітей ОСОБА_4 любить дітей, добре до них відноситься. ОСОБА_7 казала їй, що хоче жити з батьком.

Неповнолітня ОСОБА_6 , в присутності законного представника, у суді показала, що живе з батьком в м. Дубно, батько до неї добре відноситься і вона хоче залишитись жити з ним. Мама її іноді відвідує, приходить у школу, але жити з нею вона не хоче, оскільки боїться її. Сестру не бачила давно, скучає за нею. Сестра розповідала, що мама на неї кричить, їй не вистачає тата, хоче жити з нею і татом. Тато їх любить, опікується ними, забезпечує усім необхідним.

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов в частині розірвання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч. 3 статті 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_4 , оскільки це відповідає інтересам дітей.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн., які підлягають стягненню з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст. 12, 13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської міської ради, орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований 16 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №9 - розірвати.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 користь ОСОБА_4 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 15.03.2021.

Суддя: Р.В. Ралець