Номер провадження № 2/522/760/21
У Х В А Л А

09 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Звонецької І.М.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення та вселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду на 08 жовтня 2020 року.

08 жовтня 2020 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи

У судове засідання призначене на 08 жовтня 2020 року сторони не з`явились. Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання через неможливість прибуття у судове засідання до суду не звертались.

Розгляд справи відкладено на 04 листопада 2020 року.

22 жовтня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява

Судове засідання призначене на 04 листопада 2020 року відкладено на 01 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

У судове засідання призначене на 01 грудня 2020 року з`явився відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання через неможливість прибуття у судове засідання до суду не звертались.

01 грудня 2020 року під час судового засідання уточнена позовна заява від 22 жовтня 2020 року прийнята до розгляду. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 звертається з вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення відповідачів та вселення позивача до квартири АДРЕСА_1 .

Розгляд справи відкладено на 21 грудня 2020 року.

17 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву.

21 грудня 2020 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання через перебування на лікарняному.

У судове засідання призначене на 21 грудня 2021 року сторони не з`явились. Позивач, відповідач, представник відповідача та представник третьої особи про причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання через неможливість прибуття у судове засідання до суду не звертались.

Розгляд справи відкладено на 03 лютого 2021 року.

03 лютого 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у справі по кримінальному провадженню в Одеському апеляційному суді в м. Одесі, у зв`язку з чим представник позивача ОСОБА_4 просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

03 лютого 2021 року від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Мастістого І.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, у зв`язку з чим просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Позивач, відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання через неможливість прибуття у судове засідання до суду не звертались.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 березня 2021 року.

У судове засідання призначене на 09 березня 2021 року сторони не з`явились, Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Мастістий І.А. надав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач та його представник про розгляд справи повідомлені належним чином, сповіщалися шляхом направлення повісток засобами поштового зв`язку на адресу зазначену в позовній заяві, однак поштове повідомлене на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Додатково позивач був сповіщений про дату та час судового засідання шляхом надсилання повістки на електронну адресу та шляхом направлення SMS-повісток за номерами телефону які зазначені в матеріалах срави.

Не дивлячись на це, позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання через неможливість прибуття у судове засідання до суду не звертались.

Крім того, ухвали суду у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвали суду як і дати призначення справи до розгляду є доступними для ознайомлення.

Заяв про розгляд справи за відсутності позивача не подавалось.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Добросовісна поведінка кожної сторони в процесі забезпечує нормальну діяльність суду та всіх осіб, що беруть участь у процесі, з`ясування матеріальної (об`єктивної) істини у кожній справі й одночасно з цим гарантує можливість здійснення процесуальних прав іншою стороною, забезпечує її інтерес щодо швидкого та правильного розгляду справи.

Відкладення розгляду справи першочергово має на меті забезпечення реалізації принципу змагальності та гарантування доступності правосуддя. Проте в той же час занадто тривале відкладення розгляду справи призводить до затягування цивільного процесу і є перешкодою певною мірою й у доступі до суду, що є неприпустимим.

Суд розцінює безпідставні не явки позивача та його представника, що сповіщені належним чином про час, дату і місце судового засідання, як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Під зловживанням цивільними процесуальними правами слід розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необов`язкових, виходячи з матеріалів справи, витрат сторони, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Змагальність виявляється в тому, що:

- дії суду залежать від вимог позивача та заперечень відповідача;

- суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підстав наданих йому доказів;

- особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду;

- сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які притримати;

- особи, які беруть участь у справі, можуть брати участь у справі особисто або через представників;

- кожна особа зобов`язана доказати факти, на які вона покликається;

- у разі невиконання процесуальних обов`язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Диспозитивність (від лат. Dispono розпоряджаюся) це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, має сам потурбуватися про це.

Вказані принципи надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу п. 3 ч. ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Це уявляється вірним дії суду залежать від дій позивача.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості особистої явки до суду).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства.)

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач розглядом справи не цікавиться, за весь час розгляду справи неодноразово був сповіщений належним чином, однак ніяких заяв чи клопотань до суду не надавав. Представник позивача звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, проте ніяких підтверджень на обгрунтування поважності своїх клопотань не надав.

Також необхідно зазначити, що позивач не надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а постійне ігнорування судових засідань зі сторони позивача та неодноразові заяви про відкладення його представника без підтвердження обгрунтувань причин неможливості прибути у судове засідання призводить до затягування розгляду справи.

Аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивача своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразились у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що привело до затягування судового розгляду справи.

У зв`язку з неналежним здійсненням позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ч.3 ст. 44 ЦПК України та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення.

Керуючись ч.3 ст. 44 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії позивача ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення- залишити без розгляду .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.В. Науменко

09.03.21