Справа № 452/732/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"24" грудня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

складі: головуючого судді Казана І.С.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 1 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося щасливо, з відповідачем вони різні люди і у них різні погляди на життя. Від шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому ОСОБА_1 просить суд шлюб розірвати.

У судове засідання сьогодні ОСОБА_1 не з`явився, - подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити; справу просив розглядати в його відсутності; у минулих судових засіданнях позов також підтримував та посилався на викладені у ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, із відзивом на позов не зверталася, тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутності у заочному провадженні. Разом з тим із пояснень позивача установлено, що їй відомо про порушене питання розводу, - на що вона телефоном повідомила позивача про власні однозначні заперечення, оскільки на даний час перебуває за межами України; просила позивача відмовитись від розводу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав:

Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 1 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області; від шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов`язок доказування і подання доказів закон покладає на нього; у судових засіданнях ОСОБА_1 жодним чином не навів, що цей шлюб розпався та в нього є інтерес до розірвання шлюбу; на переконання суду постійно лише висловлював вагання з цього питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із мотивів позовної заяви та позиції позивача під час розгляду справи суд не вбачає підстав для розірвання шлюбу і наведене позивачем нічим не підтверджено, оскільки ОСОБА_1 не наведено достатньо вагомих обставин, які б давали підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Тому суд не виключає, що сторони можуть повернутись до нормального сімейного життя.

За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду, суд приходить до висновку про можливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї.

Ураховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що у позові про розірвання шлюбу необхідно відмовити за недоведеністю. Під час судового провадження позивачем та відповідачем не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування власних поводжень; із представлених документів суд переконаний, що шлюб носить тимчасовий формальний характер; що відсутні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу. Водночас суду невідома позиція відповідача з приводу розірвання шлюбу, чи шлюб суперечить також її інтересам, чи не будуть порушені інтереси їх трьох неповнолітніх дітей. Позивач ОСОБА_1 не довів суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, що примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Доказування позивача ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки його становище підтверджене єдиним документом Свідоцтвом про одруження, що є в матеріалах цивільної справи.

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у позові за недоведеністю, що не позбавляє права ОСОБА_1 на повторне звернення до місцевого суду за встановленим Законом порядком.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 110 112 СК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у порядок і строк, передбачений ст. 284 ЦПК України.

Суддя