Справа № 201/2320/21
Провадження № 2/201/1765/2021
УХВАЛА

22 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Шелестов К.О., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді була передана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Положеннями ст. 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

В численних рішеннях ЄСПЛ («Бочан проти України», «Білуха проти України», «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії») Європейський суд наголошує на безсторонності (неупередженості) суддів під час розгляду справ в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, яка визначається враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного суду, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, чи забезпечував сам суд достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В той же час, відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Так, 22 лютого 2018 року Вищою радою правосуддя було прийнято рішення № 588/0/15-18 про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням суддів Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. Зокрема даним рішенням було встановлено втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя з боку громадянина ОСОБА_2 , який є головою громадської організації «Народний трибунал» та разом з учасниками даної організації приблизно у кількості 40 осіб проводив на подвір`ї суду пікетування з використанням символіки громадської організації «Народний трибунал», розклавши шини перед входом до приміщення суду та увімкнувши ґучну музику, разом з цим було розміщено плакати з вимогою вчинення конкретних дій від складу суду щодо засудження конкретних осіб. З цього приводу суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська також було надіслано до Генеральної прокуратури України відповідне повідомлення, що стало підставою для початку кримінального провадження за ч. 1 ст. 376 КК України за фактом втручання у професійну діяльність суддів з метою перешкодити виконанню їх службових обов`язків.

Вказані дії з боку ОСОБА_2 свідчать про намагання останнього будь-якими засобами, в тому числі шляхом створення у громадян хибного уявлення про недобросовісність суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська і їх упередженість щодо нього, схилити суддів до прийняття вигідних йому судових рішень у справах, у яких він бере участь.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 публічно та відкрито неодноразово виражав повну недовіру всьому складу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, вважаю за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо неупередженості та необ`єктивності, заявити про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-41, 260, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У цивільній справі № 201/2320/21 (провадження № 2/201/1765/2021) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - заявити самовідвід.

Цивільну справу № 201/2320/21 (провадження № 2/201/1765/2021) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: К.О. Шелестов