Справа № 565/1108/20
Провадження № 2/565/174/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і ОСОБА_2 та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області 05 березня 2014 року (відповідний актовий запис №20 від 05 березня 2014 року), та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолтіньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що 05 березня 2014 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що 05 березня 2014 року складено відповідний актовий запис у книзі реєстрації шлюбів №20. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 . Згідно з доводами позивачки між нею та відповідачем остаточно втрачено почуття любові та взаєморозуміння, у них діаметрально протилежні погляди на життя, кожен із подружжя живе окремим життям та із своїми окремими інтересами, моральними принципами та устоями, спільне господарство вони не ведуть. За таких обставин, як стверджує ОСОБА_1 , примирення між нею та відповідачем є неможливим. Позивачка вказала, що ОСОБА_2 систематично зчиняє чвари, всіляко намається принизити її, вживає нецензурну лексику в присутності дочки, чим спричиняє їй та дитині психологічне насильство. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього чинним законодавством обов`язку утримувати та піклуватися про свою дитину. Неодноразові її спроби в ході усної бесіди врегулювати спір із відповідачем в добровільному порядку не призвели до позитивного результату. Згідно з доводами позивачки ОСОБА_2 надає добровільно кошти на утримання спільної дочки, але нерегулярно та у визначених ним на власний розсуд сумах. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що вона непрацевлаштована, здійснює догляд за малолітньою дитиною, яка часто хворіє. Окрім цього, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, позивачка просить суд також врахувати, що відповідач інших осіб на утриманні не має, фізичними чи психічними захворюваннями не страждажє, є особою працездатного віку, свій основний дохід у вигляді заробітної плати отримує за кордоном у Республіці Польща, де працює у приватному автомобільному сервісі.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду відзив на вказану позовну заяву ОСОБА_1 .

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивачка ОСОБА_1 повністю підтримує позовні вимоги, заявлені нею до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та просить суд розглянути справу без її участі, про що вказала у письмових заявах від 30 грудня 2020 року і від 24 березня 2021 року.

Із письмової заяви позивачки від 24 березня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з вересня 2020 року фактично проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, на теперішній час їх примирення не відбулося.

30 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 в суд надійшла письмова заява, зі змісту якої слідує, що відповідач повністю визнає позовні вимоги, заявлені до нього ОСОБА_1 , не заперечує проти розірвання шлюбу та проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 (одної четвертої) частки його доходів. Окрім цього, відповідач просить суд розглянути дану справу без його участі. Інших заяв, клопотань від відповідача не надходило.

Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за належне вирішити даний спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 30 грудня 2020 року і від 24 березня 2021 року суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах і правових підставах.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області 05 березня 2014 року, слідує, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 05 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що 05 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №20.

У період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина дочка ОСОБА_3 , яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведені обставини підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області 16 червня 2014 року (відповідний актовий запис №11 від 16 червня 2014 року).

Зі змісту позову та письмових заяв сторін від 30 грудня 2020 року і від 24 березня 2021 року судом встановлено, що спільне життя між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не склалося через наявність в них протилежних поглядів на шлюб, сім`ю та взаємні права та обов`язки, а також через відсутність між ними взаєморозуміння та сімейні сварки. Сторони фактично проживають окремо і не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою з вересня 2020 року. Примирення між подружжям на теперішній час не відбулося.

Наведені обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та збереження їх шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю сторони обопільно не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим.

Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судом також встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як кошти надає нерегулярно і в сумах, визначених ним на власний розсуд, які є недостатніми для задоволення необхідних потреб дитини.

За віком і станом свого здоров`я ОСОБА_2 є працездатним, отримує регулярний дохід, оскільки має постійне місце роботи в Республіці Польща у приватному автомобільному сервісі, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Вказані обставини, якими ОСОБА_1 обгрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_2 не спростовані.

Отже, наведені фактичні обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Слідуючи вимогам ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Наведені норми права, які підлягають застосуванню, вказують на наявність законних підстав з врахуванням встановлених фактичних обставин у даному випадку для прийняття судом в цій цивільній справі рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 03 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.150, ст.180, ч.3 ст.181, ч.ч.1, 2 ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 191, 206, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ПозовОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області 05 березня 2014 року, актовий запис №20 від 05 березня 2014 року, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 03 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд