Справа № 226/1590/20
Провадження №2/226/9/2021
РІШЕННЯ

іменем України

10.03.2021 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дрозда Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» автоколона №3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Добропільське АТП» автоколона №3, в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість по заробітній платі за березень-травень 2020 року з урахуванням невідбутої відпустки, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по день ухвалення судом рішення та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що перебував з відповідачем у трудових відносинах з 25.04.2019 по 18.05.2020, працював водієм та був звільнений за ч.1 ст.36 КЗпП України. Відповідач не провів з ним повного розрахунку в день звільнення. 28.05.2020 він надіслав відповідачеві листа з вимогою добровільно сплатити йому заборгованість та надати довідку про її розмір, однак той проігнорував вимоги і не надав жодної інформації, що унеможливлює зазначення ним суми заборгованості та обрахування розміру середнього заробітку. Через невиплату зарплати він відчув моральні страждання, змушений був вживати додаткових заходів для організації життя свого і своєї родини. Вважає, що 5000 грн є розумним та справедливим розміром відшкодування йому моральної шкоди.

ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх наведеними у позовній заяві обставинами. Додав, що отримував у відповідача заробітну плату в середньому 5000 грн на місяць. Видатковий касовий ордер про отримання 3796,62 грн при звільненні він підписав, але гроші не отримував, це була умова для звільнення, бо його не хотіли звільняти. Після скорочення робочого часу він працював 3 дні на тиждень (три через три), по 4 години на день - 2 вранці і 2 ввечері, до того - з 5-00 до 16-30 із перервою тривалістю одна година. Заперечує свій підпис у відомості на виплату готівки №50 від 06.05.2020, суму 892,74 грн він не отримував. Отримання за березень 983,74 грн та 1500 грн підтверджує.

Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнані та вказане таке. 18.05.2020 ОСОБА_2 було звільнено з підприємства за власним бажанням і того ж дня з ним були здійснені всі належні розрахунки, сплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3796,62 грн, про що наявні документи з його підписом. Підприємство не має заборгованості перед позивачем. Завдання моральної шкоди позивачеві ним не доведено. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачем ОСОБА_1 подана суду відповідь на відзив, з якої виходить, що видатковий касовий ордер, яким, за посиланням відповідача, йому сплачені розрахункові суми, видано 15.05.2020, тобто за три дні до прийняття ним рішення про звільнення та подання відповідної заяви. До ордеру не додано відомості про отримання ним коштів. На підтвердження того, що з ним не розрахувалися, наявний аудіозапис розмови з керівником підприємства ОСОБА_3 . Моральні страждання обумовлюються тим, що через відсутність розрахунку з ним з боку відповідача він був змушений користуватися кредитною картою, сплачуючи проценти за користування кредитними коштами, чого б не сталося при своєчасному отриманні зарплати. Це є додатковими заходами для організації життя, і сама думка про те, що він і його родина залишилися без грошей, завдавала йому душевного болю та страждань.

Згідно з запереченнями на відповідь на відзив та додатковими письмовими поясненнями відповідача, на які посилалася в судовому засіданні представник відповідача адвокат Стряпча І.О., аудіозапис розмови, наданий позивачем, не є належним доказом, він не засвідчений у порядку, встановленому законом, поданий несвоєчасно. Зазначення дати у видатковому касовому ордері 15.05.2020 замість 18.05.2020 є помилкою співробітника товариства. У день звільнення позивач був згодний зі змістом наказу про звільнення та сумами, належними йому до виплати. Наявність у позивача заборгованості за кредитною картою не є підтвердженням спричинення моральної шкоди.

З 01.01.2020 посадовий оклад ОСОБА_1 становив 4730 грн, середньоденний заробіток - 250,44 грн. З березня по квітень 2020 року йому було нараховане та сплачено: 2850,39 грн заробітної плати за березень за видатково-касовим ордером від 17.04.2020 та відомістю про виплату готівки; 906,34 грн заробітної плати за квітень за видатково-касовим ордером від 06.05.2020 та відомістю про виплату готівки №50. При звільненні 18.05.2020 сплачено 751,79 грн зарплати за травень та 3964,5 грн компенсації за невикористану відпустку. Правильні суми зазначені у додаткових поясненнях відповідача, зазначені раніше суми були викладені з усних пояснень бухгалтера помилково.

У березні позивачем було відпрацьовано 8 робочих змін, нарахована заробітна плата 2850,39 грн, з якої відраховано 323,89 грн ПДФО та 42,76 грн військового збору. На підприємстві наказом від 10.04.2020 були введені карантинні обмеження в роботі з 13.04.2020. У квітні ОСОБА_1 відпрацював 7 робочих змін по 4 години кожна, нараховане 906,34 грн зарплати, з яких 13,6 грн відраховано як військовий збір. У травні відпрацьовано 5 робочих змін по 4 години кожна, заробітна плата склала 751,79 грн, з нею разом нараховане 3954,5 грн компенсації за невикористану відпустку, та з цих сум утримано 848,93 грн ПДФО та 70,74 грн військового збору. Розрахунок зарплати проведено виходячи з розміру посадового окладу та норм тривалості робочого часу, встановлених листом Мінсоцполітики від 29.07.2020 №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік». За даним листом для сорокагодинного робочого тижня норма робочого часу у березні склала 168 годин, у квітні - 167 годин, у травні - 151 годину.

Представник відповідача Стряпча І.О. просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В судовому засіданні 10.03.2021 представник відповідача ОСОБА_4 підтримав позицію відповідача, викладену іншими представниками у справі раніше.

02.12.2020 позивачем ОСОБА_1 подане суду та заявлене в судовому засіданні клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи належності підпису, здійсненого від його імені у відомості про виплату №50 за квітень 2020 року.

18.02.2021 ОСОБА_1 подано суду заяву про відмову від проведення раніше призначеної експертизи через відсутність у нього коштів для її сплати.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі та її рух.

03.07.2020 ухвалою судді позовна заява залишена без руху через невідповідність вимогам ч.5 ст.95, п.2 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України, зазначені недоліки усунуто позивачем 14.07.2020.

14.07.2020 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначений розгляд справи по суті 31.08.2020, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

02.12.2020 ухвалою суду за клопотанням позивача у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

04.02.2021 ухвалою суду провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, призначене судове засідання у справі 17.02.2021.

Ухвалою суду від 18.02.2021 за клопотанням позивача скасовано ухвалу суду від 02.12.2020 про призначення експертизи та справа призначена до розгляду на 10.03.2021.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 25.04.2019 по 18.05.2020 працював у ТОВ «Добропільське АТП» водієм автотранспортного засобу категорії «Д», 18.05.2020 був звільнений за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, про що і просив у складеній ним 18.05.2020 заяві (а.с.35,115). Відповідно до наказу про звільнення №57ку від 18.05.2020 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України (а.с.54). Встановлені судом розбіжності у підставах звільнення, викладених у наказі і відображених у трудовій книжці, позивачем не зазначаються і до змісту позовних вимог не входять.

Згідно з довідкою ТОВ «Добропільське АТП» щомісячний оклад ОСОБА_1 на посаді водія з 01.01.2020 становив 4730 грн (а.с.108).

10.04.2020 наказом №56к зупинено з 13.04.2020 діяльність суб`єкта господарювання ТОВ «Добропільське АТП» на період карантину, через це скорочено тривалість робочого часу з 13.04.2020 низці працівників, в тому числі ОСОБА_1 , згідно з графіком до 4 годин на день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (а.с.111-112).

Наказом №50-к від 13.04.2020 з 15.04.2020 по 31.12.2020 у ТОВ «Добропільське АТП» водієві ОСОБА_1 встановлено неповний робочий тиждень (згідно з графіком змін) з неповним робочим днем (4 години на день) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (а.с.109). В даному наказі підставою його прийняття зазначено заяву водія.

Відповідно до наказів №35-к від 17.03.2020, №39-к від 03.04.2020, №47-1ко від 12.05.2020 ОСОБА_1 за його заявою були надані відпустки без збереження заробітної плати на 17 календарних днів з 18.03.2020 по 03.04.2020, на 21 календарний день з 04.04.2020 по 24.04.2020 та на 7 календарних днів з 12.05.2020 по 18.05.2020 включно (а.с.110,113-114,125-126).

Як вбачається з графіку змінності водіїв автотранспортних засобів на березень 2020 року перевізника ТОВ «Добропільське АТП» (а.с.127-128) та табелю обліку робочого часу (а.с.129-130), у березні ОСОБА_1 мав відпрацювати 16 днів/128 годин, фактично відпрацював 8 днів і 88 годин.

Як вбачається з графіку змінності водіїв автотранспортних засобів на квітень 2020 року перевізника ТОВ «Добропільське АТП» (а.с.131-132) та табелю обліку робочого часу (а.с.133-134), у квітні ОСОБА_1 мав відпрацювати 7 днів/56 годин, фактично відпрацював 7 днів і 28 годин.

Як вбачається з графіку змінності водіїв автотранспортних засобів на травень 2020 року перевізника ТОВ «Добропільське АТП» (а.с.135-136) та табелю обліку робочого часу (а.с.137-138), у травні ОСОБА_1 відпрацював 5 змін/20 годин.

Довідкою ТОВ «Добропільське АТП» посвідчено, що за березень 2020 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 2850,39 грн, з якої утримано ПДФО 323,89 грн; за квітень 2020 року нарахована заробітна плата в сумі 906,34 грн; середньоденний дохід позивача становить 250,44 грн (а.с.118).

За даними відомості про виплату готівки №42 за березень 2020 року 24.03.2020 ОСОБА_1 отримав 1500 грн, а за даними відомості про виплату готівки №49 за березень 2020 року 07.04.2020 ОСОБА_1 отримав 983,74 грн (а.с.51,52). Сукупно отримана за березень сума заробітної плати складає 2483,74 грн.

За даними відомості про виплату готівки №50 за квітень 2020 року 06.05.2020 ОСОБА_1 отримав 892,74 грн (а.с.116).

Довідкою ТОВ «Добропільське АТП» посвідчено, що за травень 2020 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 626,49 грн за фактично відпрацьований час, 125,30 грн святкових та 3964,50 грн компенсації за невикористану відпустку.

За даними видаткового касового ордеру від 15.05.2020 на виплату розрахункових за травень 2020 року ОСОБА_1 отримав 3796,62 грн, про що наявний підпис одержувача на ордері (а.с.53).

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами.

Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено ст.117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Спірним питанням справи є встановлення як самого факту, так й повноти виплати позивачеві відповідачем заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні, та, відповідно, наявність у позивача права вимагати сплату відповідачем середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

З досліджених судом доказів - відомостей про нарахування та виплату позивачеві відповідачем заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку виходить, що всі нараховані суми ОСОБА_1 станом на день звільнення сплачені і заборгованості перед ним підприємство не має.

Перевіривши відомості про нараховані та фактично сплачені позивачеві суми заробітної плати та компенсації, суд зазначає таке.

Так, виходячи з нарахованої ОСОБА_1 згідно з наданою відповідачем довідкою суми заробітної плати за березень 2020 року в розмірі 2850,39 грн фактично він мав отримати 2483,74 грн (2850,39 грн - (ПДФО 323,89 грн + військовий збір 42,76 грн). Саме 2483,74 грн було ним і отримано двома платежами: 1500 грн 24.03.2020 та 983,74 грн 07.04.2020, що підтверджують відповідні відомості №42 та №49 про виплату готівки.

Виходячи з нарахованої ОСОБА_1 згідно з наданою відповідачем довідкою суми заробітної плати за квітень 2020 року в розмірі 906,34 грн фактично з відрахуванням військового збору 13,6 грн він мав отримати 892,74 грн, і саме таку суму було ним і отримано 06.05.2020, що підтверджує відповідна відомість №50 про виплату готівки.

Виходячи з нарахованих ОСОБА_1 згідно з наданою відповідачем довідкою сум заробітної плати за травень 2020 року в розмірі 626,49 грн за фактично відпрацьований час, 125,30 грн святкових та 3964,50 грн компенсації за невикористану відпустку, а всього 4716,29 фактично він мав отримати 3796,62 грн (4716,29 грн - (ПДФО 848,93 грн + військовий збір 70,74 грн). Саме 3796,62 грн було ним і отримано за відомостями видаткового касового ордеру від 15.05.2020.

Суд приймає посилання відповідача на допущення описки в даті видаткового касового ордеру від 15.05.2020 замість 18.05.2020, оскільки ордер має позначку щодо цільового призначення виплати грошових коштів за ним - розрахункових за травень 2020 року ОСОБА_1 , сума в ордері відповідає сумі в довідці відповідача і перевірена судом, сам ордер в нижній своїй частині містить правильну дату проведення розрахунку - 18.05.2020.

Посилання позивача на те, що він підписав ордер, не отримавши грошові кошти, не підтверджено належними і допустимими доказами. Наданий ОСОБА_1 і відтворений в судовому засіданні запис розмови позивача з іншою особою не доводить позиції позивача, оскільки з запису неможливо беззаперечно встановити, з ким саме та про що саме йде розмова, чи стосується ця розмова суті справи, що розглядається. Враховуючи, що висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд не бере до уваги при вирішенні справи наданий позивачем запис.

Заперечення позивача щодо отримання заробітної плати за квітень 2020 року в розмірі 892,74 грн та належності саме йому підпису у відомості на виплату готівки №50 від 06.05.2020 також спростовуються дослідженими у справі доказами. Призначена за клопотанням ОСОБА_1 судом судово-почеркознавча експертиза для визначення належності підпису у відомості не була проведена через відмову позивача від сплати вартості проведення експертизи. Відтак, підстав вважати, що підпис у відомості виконаний іншою особою, ніж ОСОБА_1 , у суду нема.

Щодо правильності нарахованих позивачеві відповідачем сум заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку суд зауважує, що під час судового розгляду після ознайомлення ОСОБА_1 з позицією відповідача у справі, надання відповідачем відомостей про нараховані суми, яких не було у розпорядженні позивача при пред`явленні позову, позивач не навів контррозрахунку цих сум за умови незгоди з ними, не звертався до суду з клопотанням про призначення судово-бухгалтерської експертизи у справі.

З урахуванням наведеного суд констатує, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні відбувся у день звільнення 18.05.2020, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати немає. З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги за своєю суттю є похідними від вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати.

VІ. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати у справі, понесені позивачем у вигляді судового збору, покладаються на ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» автоколона №3 (Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 56, код за ) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 17.03.2021.

Суддя: В.С. Салькова