справа № 521/6811/20
провадження № 2/521/658/21
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

02 березня 2021 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жураківській Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна, третя особа СТ Будова-Оптима», -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, третя особа СТ Будова-Оптима».

У встановлений ЦПК України термін представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнати права власності на частку нерухомого майна, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно набуто подружжям за час шлюбу.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, справу просила розглянути без участі сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву, відповідно до якої сторона відповідача визнає позовні вимоги, відповідно до поданої позивачем заяви про зміну предмету позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

В період перебування сторін у шлюбі, а саме 03.02.2017 року між СТ Будова-Оптима» та відповідачем укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/18, відповідно до якого пайовик в порядку та на умовах, передбачених договором, зобов`язується внести долю в еквіваленті 27246,00 (двадцять сім тисяч двісті сорок шість доларів 00 центів) доларів США, що на момент укладання договору складає 735300,00 (сімсот тридцять п`ять тисяч триста гривень 00 копійок) гривень за курсом Національного банку України.

Згідно умов зазначеного договору, СТ Будова-Оптима» після здачі в експлуатацію передає, а «Пайовик» приймає квартиру у власність від СТ Будова-Оптима» та підписують Акт прийому-передачі квартири, характеристики якої закріплені у додатку № 1 до вказаного договору.

Відповідно до додатку до договору № 1/18 від 03.02.2017 року, визначено специфікацію квартири, а саме: однокімнатна квартира (будівельний номер) під № НОМЕР_1 , загальною площею 38,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Внесення долі шляхом сплати коштів у розмірі 735300 гривень здійснено протягом лютого - серпня 2017 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, тобто у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

29.09.2020 року відповідачем проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на об`єкт нерухомого майна №101 - квартири

АДРЕСА_3 .

Таким чином, квартира придбана відповідачем за спільні з позивачем кошти під час перебування у шлюбі, а введення її в експлуатацію та державна реєстрація права власності здійснені після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як передбачено ч.1, 3 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено статтею 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України,

ст. ст. 325, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк