Справа № 740/2975/20
Провадження № 2/740/125/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Дьоміної Н.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форміка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 49115,00 грн, виплачених у відшкодування шкоди, в порядку регрессу, та 2102 грн судового збору.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.01.2019 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Форміка» (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «Керхер» (страхувальник) був укладений договір №10/2-902 страхування майна, а саме: апарат високого тиску HDS 8/18-4C, згідно якого страховик зобов`язувався відшкодувати Страхувальнику збитки, які будуть завдані внаслідок втрати або пошкодження майна, що належить страхувальнику на законних підставах згідно умов та в порядку, визначених цим договором та правилами.

В подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю «Керхер» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди обладнання №66.

26.12.2019 між орендодавцем та ОСОБА_1 був укладений Акт приймання-передачі обладнання в оренду, в якому сторони погодили термін оренди апарата високого тиску HDS 8/18-4C протягом двох діб (з 26.12.2019 по 27.12.2019), проте орендар не повернув орендоване майно у визначений термін.

02.01.2020 відповідачу направлено претензію про повернення орендованого інструменту або погашення повної вартості.

Також, 09.01.2020 вони звернулися до правоохоронних органів із заявою про вчинення з боку відповідача протиправних дій.

09.01.2020 ТОВ «Керхер» звернувся до страховика ПАТ «Страхова компанія «Форміка» із повідомленням про виникнення збитку. 22.01.2020 страхувальник звернувся до позивача із заявою про проведення страхової виплати та надав потрібні документи.

Відповідно до договору страхування № 10/2-902 від 17.01.2019 позивачем зазначений випадок був визнаний страховим, складено страховий акт № 55/20-10/2-902 від 22.01.2020 та виплачено страхувальнику страхове відшкодування (за врахуванням франшизи) на суму 49115 грн, що підтверджується платіжним дорученням за № 66 від 22.01.2020.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія за № 34 від 17.06.2020 про відшкодування шкоди у порядку регрессу, проте ні письмової відповіді, ні виплати страхового відшкодування позивач від відповідача не отримав.

Таким чином, станом на 09.07.2020 відповідач має дебіторську заборгованість перед позивачем в сумі 49115грн.

Посилаючись на ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» позивач просить стягнути з відповідача вказану суму збитків у порядку регресу та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ч.2 ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З ст. 27 ЗУ «Про страхування» вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно п.11.4 Договору страхування після виплати страхового відшкодування до Страховика переходять, в межах сплаченої суми, права, які Страхувальник має відносно осіб, що несуть відповідальність за заподіяння збитків.

Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Судом встановлено, що 17.01.2019 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Форміка» та товариством з обмеженою відповідальністю «Керхер» був укладений договір №10/2-902 страхування майна, а саме: апарат високого тиску HDS 8/18-4C, згідно якого страховик зобов`язувався відшкодувати страхувальнику збитки, які будуть завдані внаслідок втрати майна, що належить страхувальнику на законних підставах, згідно умов та в порядку визначених цим договором та правилами.(а.с.6-10)

Згідно п.1.3., 1.4. договору №10/2-902 страхування майна предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України. Перелік застрахованого майна надається у Додатку №1, який є невід*ємною частиною Договору.

Відповідно до Додатку № 1 від 17.01.2019 до договору страхування Страховик та Страхувальник погодили перелік застрахованого Майна, на яке буде розповсюджуватися страховий захист на умовах договору страхування, а зокрема: апарат високого тиску HDS 8/18-4C (заводський № 1/174-903.0).(а.с.10)

Згідно п.2.2. Договору страхування страховим випадком є втрата майна оренди внаслідок протиправних дій третіх осіб, а саме неповернення майна страхувальника, орендованого на підставі укладеного договору оренди.

В подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю «Керхер» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди обладнання №66 від 26.12.2019.(а.с.11-13).

26.12.2019 між орендодавцем та ОСОБА_1 був укладений Акт приймання- передачі обладнання в оренду, в якому сторони погодили термін оренди апарата високого тиску HDS 8/18-4C (заводський № 1/174-903.0) протягом двох діб. (а.с.14).

Про те, орендар не повернув орендоване майно ні у визначений термін, ні в подальшому.

02.01.20 відповідачу направлено претензію про повернення орендованого інструменту або погашення повної вартості.(а.с.15)

09.01.2020 орендодавець звернувся до страховика із повідомленням про виникнення збитку.(а.с.17)

22.01.2020 Страхувальник звернувся до позивача із заявою про проведення страхової виплати та надав потрібні документи.(а.с.18).

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до договору страхування № 10/2-902 від 17.01.2019 позивачем цей випадок був визнаний страховим, складено страховий акт № 55/20-10/2-902 від 22.01.2020 та виплачено страхувальнику страхове відшкодування (за врахуванням франшизи) на суму 49115 грн, що підтверджується платіжним дорученням за № 66 від 22.01.2020.(а.с.21-22).

17.06.2020 на адресу відповідача направлено претензію про відшкодування шкоди у добровольному порядку, яка на момент розгляду справи відповідачем не виконана (а.с.23-24).

Встановлені в судовому засіданні факти вказують на те, що позивач після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи, набув право зворотної вимоги до відповідача, тому суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.

КеруючисьЗаконом України «Про страхування», ст.993, 1166, 1191 ЦК України, ст.12, 81, 82, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форміка», , МФО 322313, адреса: 03062 м.Київ, пр.Перемоги, буд.№67,к. «В», оф.214,НОМЕР_2 , страхове відшкодування в сумі 49115 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн, а всього стягнути з нього 51217 (п*ятдесят одна тисяча двісті сімнадцять) грн.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Ковальова