Провадження №2/521/877/21
УХВАЛА

про розгляд заяви про закриття провадження у справі

18 березня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника Одеського апеляційного суду про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про відшкодування державою матеріальної шкоди та збитків, завданої прийняттям неконституційного правового акту, третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про відшкодування державою матеріальної шкоди та збитків, завданої прийняттям неконституційного правового акту, третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 21 серпня 2020 року провадження у справі за вказаним позовом відкрито в порядку цивільного судочинства. У справі проведені підготовчі дії.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2021 року проведення підготовчих дій закінчено, справа призначена до розгляду за правилами ЦПК України.

При цьому 04 листопада 2020 року від представника Одеського апеляційного суду надійшла заява про закриття провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено. Відмовляючи в закритті провадження суд виходив з того, що позивач ставить питання про стягнення з Державного бюджету України 398268,61 гривень в якості матеріальної (майнової) шкоди у виді недоплаченої суддівської винагороди за певний період. Тобто, за позицією позивача, правовою природою заявленої до стягнення грошової суми, є майнова шкода, а правовими підставами позову є статті 22, 1166, 1175 ЦК України.

15 лютого 2021 року від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 03 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду на підставі статей 126, 222 ЦПК України залишено без розгляду. Вчиняючи відповідну процесуальну дію суд виходив з того, що у справі було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, заявником не наведено обставин, за яких указана заява не була подана в підготовчому провадженні, не заявлено про поважність причин процесуальної бездіяльності, а також не порушене питання про поновлення пропущених процесуальних строків.

04 березня 2021 року від представника Одеського апеляційного суду знов надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. Мотивуючи дану заяву представник сторони посилався, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не зважаючи на застосовані позивачем терміни, категорії та формулювання, спір є публічно-правовим.

Від сторони позивача не надходило письмових заперечень з приводу заяви представника відповідача.

Учасники справи у відкрите судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі.

Перевіряючи обґрунтованість правової позиції заявника суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17, у позовній заяві позивач, який працював на посаді судді Апеляційного суду Хмельницької області, просив відшкодувати йому збитки, завдані прийняттям неконституційного акта, у виді недоплаченої заробітної плати за певний період у 2008 році та компенсації втрати її частини внаслідок несвоєчасної виплати, недоплаченого щомісячного грошового утримання за певний період у 2008 році та компенсації втрати його частини у зв`язку з несвоєчасною виплатою. Отже, предметом спору є стягнення збитків у виді неотриманої частини заробітної плати та щомісячного грошового утримання, які мали бути нараховані позивачу, коли він працював суддею, тобто перебував на публічній службі, а також стягнення компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір, який виник між сторонами у справі, стосується проходження позивачем (суддею у відставці) публічної служби, до чого включається і виплата заробітної плати та щомісячного грошового утримання. Спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц.

Правовому висновку Великої палати Верховного Суду кореспондують висновки Верховного Суду, що містяться в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року (справа №1740/2278/18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року (справа №127/26097/18), ухвалі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (справа №686/17832/18), постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа №221/7706/18), постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року (справа №369/9487/18), постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року (справа №643/11586/18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року (справа №130/2278/18), постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року (справа №757/44631/19-ц).

Як зазначалось, звертаючись до суду позивач ставить питання про стягнення 398268,61 гривень в якості матеріальної (майнової) шкоди на підставі статті 22, 1166, 1175 ЦК України. Але ж складовими заявленої до стягнення суми є недоплачена суддівська винагорода з 01 січня 2014 року по 03 жовтня 2016 року, щомісячні доплати за вислугу років у розмірі 80% та інфляційні втрати.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим на підставі частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому в статті 19 КАС України законодавець деталізує справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, до яких належать зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини 1).

Визначаючи предметну юрисдикцію справ належить виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як регламентує частина 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Зважаючи на викладене суд доходить висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Водночас, суд убачає доцільним роз`яснити, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду за правилами, визначеними КАС України.

Керуючись статтями 2, 255, 256, 259, 260, пунктами 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Одеського апеляційного суду про закриття провадження в цивільній справі задовольнити.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про відшкодування державою матеріальної шкоди та збитків, завданої прийняттям неконституційного правового акту, третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області закрити.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана суддею 18 березня 2021 року.

Суддя: І.В. Плавич