КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 758/5351/16-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі : Довгополій А.В.

за участю: представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Старікова Євгена Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду м. Києва Декаленко В.С.

у цивільній справі № 758/5351/16 -ц за заявою Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання спадщини відумерлою.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року Подільська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до суду з заявою за результатами розгляду якої просила суд визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що складається із квартири АДРЕСА_1 відумерлою.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що зазначена вище квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності у відповідності до договору купівлі-продажу від 08 квітня 2004 року.

За інформацією заявника, спірна квартира на час звернення з заявою ніким не зайнята та пустує вже понад один рік. Відповідно існують підстави вважати, що вказані особи померли, а спадщина (у вигляді зазначеної квартири) після них більше року з моменту смерті ніким не прийнята. Отримати інформацію на підтвердження зазначених обставин заявник самостійно не може, тому звертаючись до суду, подаючи заяву також ставив питання про витребування доказів.

З урахуванням того, що у заявника наявні підстави та повноваження щодо звернення до суду з даною заявою про визнання спадщини відумерлою в межах делегованих функцій органу місцевого самоврядування та з метою захисту майнових прав територіальної громади міста Києва.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року заяву було задоволено. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що складається із квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Не погодившись з рішенням суду в липні 2021 року, адвокат Старіков Є.О. діючи в інтересах ОСОБА_2 ( як особи інтереси якої зачіпаються оскаржуваним рішенням суду) подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що 04 березня 2005 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 від даного шлюбу народився син - ОСОБА_5 . Спірна квартира, яка була предметом судового розгляду, свого часу належала на праві власності в рівних частках ОСОБА_3 (нині покійному чоловікові заявника, батьку неповнолітньої дитини) та ОСОБА_4 (нині покійній матері чоловіка скаржника, бабуся дитини) на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2004 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ( ОСОБА_3 ) помер, після його смерті спадщину було прийнято його матірю - ОСОБА_4 .. Отже, на момент смерті бабусі єдиним спадкоємцем і набувачем спірної квартири був і залишається неповнолітній - ОСОБА_5 .

Таким чином, оскаржуваним рішенням визнаючи спадщину відумерлою, суд фактично позбавив спадкоємця ОСОБА_5 його законного права на спадщину, тим самим вирішивши питання про його права, обов`язки та законні інтереси як спадкоємця спірної квартири.

Скаржник дізналася про існування оскаржуваного рішення лише в червні 2021 року під час ознайомлення з матеріалами іншої цивільної справи № 758/10605/17 за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_6 про витребування майна, до розгляду якої її було залучено. Проживаючи на території окупованої АР Крим дізналася про смерть родичів на материковій Україні вона в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 намагаючись оформити спадщину у встановленому законом порядку зверталась до 15 київської державної нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус Коберська О.Ю. встановивши родинний зв`язок між неповнолітнім ОСОБА_5 та його бабусею ОСОБА_4 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, адже на той момент право власності на спадкове майно у вигляді квартири вже було зареєстровано за іншою особою. Після цього вона звернулася до суду в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування та витребування її з чужого незаконного володіння, розгляд якої триває ( № 758/819/19).

Подільська районна в м. Києві державна адміністрація подаючи відзив на апеляційну скаргу, просила суд відмовити скаржнику у задоволенні поданої апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилаючись на те, що скаржником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, а саме, що скаржник, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 заявляла про себе як спадкоємницю у визначений законом строк щодо прийняття спадщини або доказів на підтвердження прийняття такої спадщини. У той час як матеріали спадкової справи вказують, що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 єдиним спадкоємцем була його мати - ОСОБА_4 , яка і отримала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування. Хоча скаржник вказує на те, що вона перебувала у шлюбі з померлим спадкодавцем ОСОБА_3 до моменту його смерті та мала законне право заявити про себе як спадкоємця та представника інтересів неповнолітнього сина. Крім того, після смерті ОСОБА_4 в 2011 році, ОСОБА_2 (яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 ) також не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відтак вважали рішення суду таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до наданих доказів.

Учасники справи про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд задовольнити її в повному обсязі з підстав визначених у апеляційній скарзі.

Заявник будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, просив здійснити розгляд справи за відсутності їх представника, відмовивши скаржнику у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутності осіб що не з`явилися у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з з того, що надані до суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 докази вказують, що оскаржуваним судовим рішенням також зачіпаються права та інтереси неповнолітньої дитини.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що судом достовірно встановлено, що після смерті як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 спадщина ніким прийнята не була, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право власності в порядку спадкування нікому не видавалося. З часу відкриття спадщини минуло більше одного року і тому з урахуванням положень ст.278 ЦПК України суд прийшов до висновку про доведеність законних і обґрунтованих підстав для визнання її відумерлою.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до умов договору купівлі - продажу від 08 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2394, квартира АДРЕСА_1 на праві власності в рівних долях належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 34 роки помер ОСОБА_3 про що складено актовий запис про смерть № 6960 від 07 квітня 2008 року (а.с. 34).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років померла ОСОБА_4 про що складено актовий запис про смерть № 19786 від 17 листопада 2011 року (а.с. 37).

Подільська районна в м. Києві державна адміністрація звертаючись в 2016 році з заявою про визнання спадщини відумерлою виходила з того, що згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації, місцеві державні адміністрації», окрім власних повноважень передбачених цим Законом, здійснюють також делеговані повноваження відповідних органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 4.16 Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано повноваження щодо забезпечення захисту майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Пунктом 5 даного розпорядження визначено, що зазначені повноваження надаються до закінчення роботи комісій з припинення районних в м. Києві державних адміністрацій.

На час звернення з заявою робота комісії з припинення виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільської районної у м. Києві державної адміністрації) не закінчена, підтвердженням чого є відомості з державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно з якими дана юридична особа перебуває в стадії ліквідації.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», особливістю здійснення виконавчої влади у місті Києві є поєднання місцевими державними адміністраціями як власних функцій, так і функцій виконавчих органів місцевого самоврядування. Статтею 7 даного Закону визначено, що до системи органів місцевого самоврядування в місті Києві зокрема відносяться і виконавчі органи відповідних рад.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було взято до уваги, що Подільська районна в м. Києві державна адміністрація не була органом наділеним правом на звернення до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (з наступними змінами) визнання спадщини відумерлою відноситься за законом до підстав виникнення права комунальної власності, а отже, є способом розширення матеріальної бази місцевого самоврядування відповідного рівня.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування у Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року (з наступними змінами) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 6,8 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» №401-XIV від 15 січня 1999 року (з наступними змінами) (в редакції дійсній на момент звернення заявника до суду) місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи наведені положення законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції належним чином не встановив обставини справи та дійшов помилкового висновку, що Подільська районної в місті Києві державна адміністрації є належним заявником у справі.

Доводи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, що відповідно до п. 4.16 Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано повноваження щодо забезпечення захисту майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва, колегією суддів відхиляються, оскільки нормами закону чітко визначено суб`єктний склад осіб, уповноважених на звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

При цьому слід звернути увагу на те, що звертаючись з заявою до суду про визнання спадщини відумерлою Подільська районна в м. Києві державна адміністрація не вказувала на те, що діє в інтересах органу місцевого самоврядування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, не встановив склад сторін у справі та дійшов передчасного висновку про задоволення позову про визнання спадщини відумерлою.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке , що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нового судуового рішення щодо відмови заявнику у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381- 382, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Старікова Євгена Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року скасувати та постановити нове судове рішення за яким;

Подільській районній в місті Києві державній адміністрації відмовити в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: Судді: