Справа № 206/1289/21
Провадження № 2/206/689/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021 м.Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на земельну ділянку,

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.

29.03.2021до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпровської міської ради, в якому позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку з господарським будівлями та спорудами від 21.07.2016, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Рівною О.В..Право власності зареєстровано 21.07.2016, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вказаний Житловий будинок з господарським будівлями та спорудами збудований у повній відповідності до вимог чинного законодавства.Вказаний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами з господарським будівлями та спорудами розташований на земельний ділянці, площею 0,1000 га (кадастровий номер :09:447:0009), яка має цільове призначення - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На теперішній час позивач не має належним чином оформленого права власності на вказану земельну ділянку та не може здійснити оформлення вказаного права власності іншим чином, ніж шляхом звернення до суду із даною позовною заявою на підставі наступного.

28.02.2012 укладено договір купівлі-продажу домоволодіння за номером АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . 01.09.2008 зареєстровано право власності ОСОБА_6 на вказане домоволодіння, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20073197.

24.02.2010 рішенням Дніпропетровської міської ради №629/55 передано громадянці України ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га (кадастровий номер :09:447:0009), що розташована в АДРЕСА_2 додатка до рішення) для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та і споруд.

Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯЛ №027956, зареєстрований 18.08.2010 управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську в книзі записів державних актів на право власності на землю за №53).

Після отримання права власності на земельну ділянку ОСОБА_6 знесла житловий будинок, споруди та господарчі будівлі, у зв`язку з чим закрито розділ реєстру прав власності на вказані об`єкти нерухомого майна, що підтверджується актом про знесення житлового будинку по АДРЕСА_1 від 19.08.2011 та листом комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.10.2011 №13183.

28.02.2012 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим Н.Е., зареєстрований в реєстрі за №421).

На підставі чого ОСОБА_7 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯК №322129, зареєстрований 27.03.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04579).

09.11.2012 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , (посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О. А., зареєстрований в реєстрі за №3650).

На підставі чого, приватним нотаріусом Єдаменко О.А. в державному акті (серія ЯК №322129) здійснено запис про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу; зареєстровано у поземельній книзі 30.11.2012 за №01).

Після придбання земельної ділянки ОСОБА_5 побудувала житловий будинок з господарським будівлями та спорудами.

12.08.2015 ОСОБА_5 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку та житловий будинок з господарським будівлями та спорудами в Державному реєстрі речових прав.

21.07.2016 укладено договір дарування вказаної земельної ділянки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Рівною О.В, зареєстрований в реєстрі за №5-323), а також вказаний вище договір дарування Житлового будинку з господарським будівлями та спорудами.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі №403/5610/12 визнано незаконним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02.2010 року в частині передачі ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, кадастровий номер :09:447:0009, загальною площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 .

Таким чином, після скасування рішення про приватизацію земельної ділянки вона повернута до первинного правового статусу тобто повернулась у комунальну власність.

На думку позивача, до такого ж висновку дійшов і Апеляційний суд Дніпропетровської області у рішенні від 12.10.2015 у справі №206/7593/14-ц.

Підставою для скасування рішення Дніпропетровської міської ради №629/55 від 24.02.2010 у справі №403/5610/12 став той факт, що право на приватизацію вказаної земельної ділянки мала не тільки ОСОБА_6 , а й її чоловік ОСОБА_4 .

Таким чином, на думку позивача, сама процедура утворення земельної ділянки з кадастровим номером :09:447:0009, загальною площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та і споруд є законною і проведеною без жодних порушень.

У жовтні 2020 року позивач звернулася до Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки із заявою, в якій просила доручити відповідним структурним підрозділам Дніпровської міської ради вчинити дії з метою вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та звернутися до Державного кадастрового реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Листом від 29.11.2020 позивачу Дніпровською міською радою було надано відповідь, відповідно до якої останній рекомендовано самостійно звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення права власності на земельну ділянку.

У грудні 2020 року позивач знову звернулася до Дніпровської міської ради як до власника земельної ділянки із заявою про передачу їй у власність земельну ділянку на підставі ст. 121 Земельного кодексу України. Проте, листом їй було відмовлено. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею право власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :09:447:0009, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

07.05.2021 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом з тим, в судовому засіданні просив відмовити в позовній заяві в повному обсязі. У відзиві останній посилався на наступне. Обов`язковою умовою звернення до суду є існування порушення або оспорювання прав чи законних інтересів позивача. Відповідачем у такому разі є особа, яка оспорює чи порушує ці права.

На думку відповідача, позовна заява, що розглядається, не містить доказів того, що права позивача порушено Дніпровською міською радою.

Питання виділення у користування земельної ділянки повинно вирішуватись виключно міською радою.

На думку відповідача, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки не наділені правом створювати норми права, а вповноважені лише перевіряти вже створені норми на їх відповідність вищим нормативно-правовим актам.

Відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Вважає вимога позивача щодо визнання право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га не підлягає задоволенню.

14.05.2021 канцелярією суду представником позивача ОСОБА_2 було надано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що позивач не погодилась із відзивом на позовну заяву. Оскільки, у жовтні 2020 року позивач зверталась до Дніпровської міської ради як до власника земельної ділянки, в якій просила - вчинити дії з метою вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про земельну ділянку з кадастровим номером :09:447:0009, що розташована в АДРЕСА_1 , та закриття відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - звернутися до Державного кадастрового реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :09:447:0009), що розташована в АДРЕСА_1 .

В якості обгрунтування необхідності вчинення вказаних дій було вказано те, що після скасування рішення про приватизацію земельної ділянки, наявність земельної ділянки в Державному земельному кадастрі є перешкодою для її звернення до Дніпровської міської ради із клопотання про приватизацію земельної ділянки, що розташована під належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 .

Однак, у відповіді від 23.11.2020 №8/3-3354 відповідачем запропоновано звернутися до державного реєстратора із заявою щодо припинення права власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:447:0009».

Листом від 03.02.2021 №8/7-174 також було відмовлено у задоволенні вказаної заяви з наступним обгрунтуванням: «для передачі Вам у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 . яка і так є у Вашій власності, відсутні правові підстави». В обґрунтування своєї відповіді відповідач посилається на наступний правовстановлюючий документ - договір дарування, серія та номер: 5-323, виданий 21.07.2016, видавник: ОСОБА_9 , п`ята дніпровська державна нотаріальна контора.

Аналогічні обставини у відповіді на відзив зазначив представник позивача.

На підставі рішень, в судовому порядку рішення про приватизацію земельної ділянки (передачу її з комунальної власності у приватну) та договір дарування земельної ділянки, на підставі якого до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про набуття мною права власності на вказану земельну ділянку визнано недійсними.

Усі вказані вище судові рішення були надані до Дніпровської міської ради разом із листом (вхідний №36/5880 від 19.10.2020), про що зазначено в листі (вх. №36/7153 від 28.12.2020).

Позивач ОСОБА_1 , яку підтримав представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовну заяву в повному обсязі, з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі, з підстав, наведених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі того, що він є користувачем та має право на приватизацію оспорюваної земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_5 позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_7 вирішити справу покладаючись на розсуд суду.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2021 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.04.2021 (а.п.71).

22.04.2021 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 07.05.2021 з наданням часу для написання відзиву на позовну заяву (а.п. 80).

07.05.2021 канцелярією суду представником відповідача було подано відзив на позовну заяву (а.п.84-86).

07.05.2021 канцелярією суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наданням часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву та підготовкою відповіді на відзив. У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 14.05.2021 (а.п.90).

14.05.2021 канцелярією суду позивачем було подано відповідь на відзив (а.п.96-98).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.06.2021. Залучено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в якості третіх осіб.

22.06.2021 канцелярією суду ОСОБА_4 було подано клопотання про долучення до матеріалів справи рішень суду. Разом з тим, просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи. У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 08.07.2021.

08.07.2021 заслухано пояснення ОСОБА_4 , представника позивача, позивача та відкладено розгляд справи на 22.07.2021.

22.07.2021 розгляд справи було відкладено на 10.09.2021 та написано листа до Дніпровської міської ради, щодо надання документів витребуваних ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 (а.п. 138).

03.08.2021 відповідачем було направлено поштою всі матеріали, які були витребувані судом.

03.08.2021 електронною поштою третьою особою ОСОБА_7 було направлено клопотання про направлення на електронну адресу останньої справи для ознайомлення (а.п.158).

11.08.2021 електронною поштою ОСОБА_7 було направлено копії матеріалів справи для ознайомлення (а.п.159).

05.08.2021 канцелярією суду представником відповідача було направлено всі матеріали, які були витребувані судом (а.п.160-169).

01.09.2021 від третьої особи ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, щодо вирішення справи остання покладалась на розсуд суду (а.п. 171? 172).

10.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення (а.п.182).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Самарським районним судом м.Дніпропетровська під час розгляду вказаної справи встановлено 21.07.2016 ОСОБА_5 передала безоплатно у власність своїй дочці ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 21.07.2016 посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Рівною О. В. (а.п. 8) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.п.9).

З ситуаційної схеми вбачається, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.п.10-11).

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання № ДП 28 від 20.04.2015 ОСОБА_5 повідомила про будівництво житлового будинку, альтанки, паркувального майданчику по АДРЕСА_1 (а.п. 12-13).

Відповідно до копії наказу «Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_3 підписаного в.о. міського голови ОСОБА_10 житловому будинку по АДРЕСА_1 присвоєно адресу АДРЕСА_1 , відповідно до ситуаційної схеми (а.п. 14 на звороті).

ОСОБА_5 17.09.2015 отримала свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами індексний номер 44028164 виданий реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.п.15), що також підтверджується витягом з Державного реєстру ресових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень (а.п. 16).

Матеріали справи містять технічний паспорт на садибний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , де останньою власницею зазначено ОСОБА_6 та план будинку, паспорт виготовлено 22.07.2008 (а.п.17-18).

22.07.2008 було проведено оцінку вищезазначеного будинку та споруд, за адресою АДРЕСА_1 , станом на 22.07.2008 його інвентаризаційна вартість складала 41824 грн. (а.п.19).

Згідно з договором купівлі-продажу домоволодіння від 30.07.2008 посвідченого нотаріусом Несеном В.А., приватної нотаріальної контори Дніпропетровського міського нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі за № 3893 вбачається, що ОСОБА_8 продала ОСОБА_6 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами (а.п.20), про що 01.09.2008 зроблено витяг № 20073197 про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_6 (а.п.21).

Управління Держкомзему у м. Дніпропетровськ громадянці ОСОБА_6 надало висновок про наявні обмеження на використання земельних ділянок за вих. № 100-С від червня місяця 2009 року, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_6 виконати вимоги ст. 48 Закону України «Про охорону земель» та інших вимог, передбачених чинним законодавством, що регулює діяльність у певних сферах господарювання (а.п.22).

Згідно з актом від 16.12.2008 ОСОБА_6 було проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вказаний акт підписано суміжними землекористувачами (а.п.23).

24.02.2010 Дніпровською міською радою на сесії V скликання було прийнято рішення № 629/55 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Самарському районі м. Дніпропетровська», згідно з чинним законодавством України, на підставі заяв громадян (а.п.24). Згідно з додатком №1 земельну ділянку за загальнодержавним кадастровим номером :09:447:0009 загальна площа якої складає 0,1000 га було отримано громадянкою ОСОБА_6 (а.п.25-27).

Фахівцем КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Пустовим О.І., згідно замовлення № 09/2739 від 29.07.2011 було проведено обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 . На момент виходу, житловий будинок літ-А-1, споруди та господарчі будівлі знесені, що підтверджується актом про знесення житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.п. 27).

З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.02.2012 вбачається, що ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_7 земельну ділянку за загальнодержавним кадастровим номером :09:447:0009, площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.п.29).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що її власницею була ОСОБА_7 (а.п.31).

Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.11.2012 вбачається, що ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_5 приватизовану земельну ділянку площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальнодержавним кадастровим номером :09:447:0009, вищевказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А. (а.п.30). Дані обставини також підтверджуються витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з відомостей про право власності/право постійного користування (а.п. 32, 32 на звороті) та додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.07.2016 (а.п.33).

01.07.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:447:0009, договір дарування посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Рівною О.В. ( а.п.34). Про що також видана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.п.35).

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_6 , про визнання частково недійсним рішення про передачу у власність земельної ділянки. З дослідженої постанови вбачається, що ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_6 , дізнався про ту обставину, що останній було передано земельну ділянку у приватну власність, яка була набута у шлюбі, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати нечинним рішення Дніпровської міської ради № 62955 від 24.02.2010. Проте, останньому було відмовлено (а.п.173-175).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково та скасовано рішення Дніпровської міської ради № 629/55 від 11.03.2013 в частині передачі ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, кадастровий номер :09:447:0009, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 (а.п. 176-178).

У зв`язку з чим, ОСОБА_6 звернулася до Вищого адміністративного суду України за захистом своїх прав. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 та Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі за позовом ОСОБА_11 до Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_6 , про визнання частково недійсним рішення (а.п.179).

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , треті особи: Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області та Дніпропетровська міська рада про визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна від добросовісного набувача. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009, серії ЯЛ №027956, зареєстрований 18.08.2010 року управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську в книзі записів державних актів на право власності на землю за №53. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , від 28.02.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е., зареєстрованого в реєстрі за №421. Визнано недійсним державний акт на право власності на ім`я ОСОБА_5 , №01 від 30.11.2012 року, на земельну ділянку розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер :09:447:0009. Витребувано від ОСОБА_5 та передати у користування ОСОБА_4 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (а.п. 41-42).

Після чого ОСОБА_6 звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 скасовано в частині витребування та передачі земельної ділянки, а також в частині присудження до стягнення з ОСОБА_5 судових витрат. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування та передачу йому у користування земельної ділянки (а.п.43-44).

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до Вищого спеціалізованого суду України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 18.05.2016 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 скасовано, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2015 в частині передачі земельної ділянки у користування ОСОБА_4 залишено без змін (а.п 45-47).

28.09.2016 ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_6 , Дніпровська міська рада, про визнання недійсними державної реєстрації на будинок з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки, визнання недійсними договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, усунення перешкод у здійсненні користування земельною ділянкою шляхом знесення забудови у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2017 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 від 12.08.2015 року на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 21.07.2016 року, посвідчений П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №5-322.

ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області. В апеляційній скарзі останній посилаючись на невідповідність встановлених судом обставин у справі, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині. Натомість, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.04.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2017 було залишено без змін.

Однак, ОСОБА_4 було подано ще й скаргу до Верховного суду України з тих самих підстав, що й зазначені в скарзі, яку останній подав до Апеляційного суду Дніпропетровської області 24.11.2017. Проте, постановою Верховного суду України від 26.11.2019 рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 також було залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровської міської ради із заявою, в якій просила доручити відповідним структурним підрозділам Дніпровської міської ради вчинити дії з метою вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про земельну ділянку кадастровий номер :09:447:0009, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та закриття відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та звернутися до Державного кадастрового реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки (а.п.62).

29.11.2020 позивачу Дніпровською міською радою було надано відповідь, відповідно до якої рекомендовано самостійно звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :09:447:0009, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.п.63).

Позивач знову звернулася до Дніпровської міської ради як до власника земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :09:447:0009, що розташована за адресою АДРЕСА_1 безоплатно у її на підставі ст. 121 Земельного кодексу України. (а.п. 64). Проте, листом їй було відмовлено та повідомлено, що відсутні правові підстави для передачі їй земельної ділянки, яка і так є у власнлсті позивача (а.п.65).

Враховуючи ту обставину, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року скасовано, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року в частині витребування та передачі земельної ділянки у користування ОСОБА_4 , залишено без змін (а.п. 45-47).

Крім того в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 рішення Дніпропетровської міської ради від 24 лютого 2010 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки було визнано незаконним та скасовано, дане рішення набрало законної сили.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами дослідження матеріалів справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України об ставини, в становлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміні стративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть уча сть ті самі особи або особа, щодо якої в становлено ці об ставини, якщо інше не в становлено законом.

Дослідивши наявні у справі докази, пояснення позивача, відповідача, третіх осіб суд приходить до наступного.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Відповідно до положень норм ст.ст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Норми ст.ст.15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Позивачем не доведено, що існує порушення або оспорювання прав чи законних інтересів позивача з боку Дніпровської міської ради.

Окрім того, позивач звертаючись до суду не скористалася своїм правом оформити право власності на земельну ділянку у законний спосіб, у зв`язку з чим, матеріали справи не містять відмови з боку Дніпровської міської ради.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що неналежність обраного способу судового захисту зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з цим, питання виділення у користування земельної ділянки повинно вирішуватися виключно міською радою.

Окрім того, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки не наділені правом створювати норми права, а вповноважені лише перевіряти вже створені норми на їх відповідність вищим нормативно-правовим актам.

Таким чином, відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, а відтак враховуюче вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи положення п.2, ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :09:447:0009, що розташована за адресою АДРЕСА_1 - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 17.09.2021.

Головуючий суддя: О.В. Поштаренко