Провадження № 2/643/1215/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021

25 лютого 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування вартості відправлення та послуг, стягнення неустойки та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму коштів (відшкодування), що дорівнює оголошеній вартості відправлення згідно з умовами публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень від 16.01.2020 в сумі 7600грн; моральну шкоду, завдану позивачеві в сумі 10000грн.; відшкодування вартості послуг поштового зв`язку у розмірі 196грн та штрафу в розмірі 45грн.; пеню в розмірі 1387,68грн. та судові витрати.

Вимоги позову мотивує тим, що з 16.01.2020 між позивачем та ТОВ «Нова Пошта» укладений публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень. 16.01.2020 у відділенні №31 за адресою: м. Харків, вул. Світла,19 позивачем здано поштове відправлення, в якому знаходилось належне йому майно вартістю 7600грн. Посилку відправлено на адресу відділення №43 м. Запоріжжя, вул. Бородинська,18. Посилку прийнято працівниками відповідача, про що позивачу надано експрес-накладну №4721 від 16.01.2020. Зазначену посилку мав отримати позивач особисто. 20.01.2020 позивач за допомогою мобільного додатку відповідача (особистий кабінет) дізнався, що зазначену посилку отримала інша особа. Позивач подзвонив на гарячу лінію відповідача, де дізнався, що його посилку о 15:55 20.10.2020 отримала інша особа, пред`явивши документи нібито на ім`я позивача. При цьому, позивач зазначає, що жодних документів, що посвідчують його особу не втрачав, жодних осіб на отримання зазначеної посилки не уповноважував. Крім того, повивач зазначає, що відповідачем не було забезпечено збереження відправлення до моменту його видачі позивачеві, оскілки в даному випадку відправлення одержано не особою одержувача, а третьою особою, при йому фактично втрачено відправлення. Далі, повивач 21.01.2020 направив відповідну заяву на ім`я начальника Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізької області, однак вимоги заяви проігноровані. 07.02.2020 позивачем пред`явлено претензію до відповідача про відшкодування вартості відправлення, на яку станом на час подання позову, не надано жодної відповіді.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Свою позицію відповідач мотивує тим, що 16.01.2020 по експрес-накладної №4721 ОСОБА_1 здійснив направлення вантажу для ОСОБА_1 , яке прийнято для перевезення у пакуванні відправника та при прийманні не оглядалось. Інформації про виробника чи модель товару, його кількості тощо, які б дали змогу інфікувати товар, відправник у експрес-накладній не зазначив, супровідних документів не надав. При складання експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами договору про надання послуг з організацією перевезення відправлень, оприлюдненому у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті htt://pnovaposhta.ua.20.01.2020 відправлення за експрес-накладною видано отримувачу за накладною, який у встановленому порядку підтвердив свою особу, пред`явивши відповідний документ, а тому представник відділення, зважаючи на належні дії одержувача, перевірив особу на підставі наданого документу та видав вантаж у повному обсязі. Таким чином, працівниками відповідача жодних порушень не допущено. Позивач звернувся до відповідача із претензію, на що отримав відповідь про відсутність протиправних дій відповідача у телефонному режимі, письмову відповідь позивача не вимагав. Також відповідач зазначає, що вимоги позову щодо стягнення з останнього 7600грн. як вартість вантажу, ніякими доказами не підтверджено, така сума внесена в експрес-накладну зі слів відправника, згідно опису - продукти харчування зазначені без детального опису, а тому встановити вартість товару неможливо. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач не скористався правом надання відповіді на відзив проти позову.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позивачу відмовлено у витребуванні доказів та допиту свідка.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що 16.01.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Нова Пошта» укладений публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень.

16.01.2020 у відділенні №31 за адресою: м. Харків, вул. Світла,19 позивачем здано поштове відправлення, в якому знаходилось належне йому майно вартістю 7600грн.

Посилку відправлено на адресу відділення №43 м. Запоріжжя, вул. Бородинська,18.

Посилку прийнято працівниками ТОВ «Нова Пошта», про що позивачу надано експрес-накладну №4721 від 16.01.2020.

Відправник ОСОБА_1 здійснив відправлення на адресу відділення №43 ТОВ «Нова Пошта» у м. Запоріжжя для одержувача ОСОБА_1 .

Такі обставини підтверджено копіями експрес-накладної №4721 від 16.01.2020, скріншот про повну інформацію про посилку (а.с. 15,22).

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо)

Отже, між сторонами укладений публічний договір.

При складанні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Відповідно до п. 1.2 публічного договору договір є укладеним з моменту передачі замовником експедитору відправлення.

Факт отримання вантажу від позивача не заперечується представником ТОВ «Нова Пошта» та підтверджений експрес-накладною №4721 від 16.01.2020.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладання договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановлено транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.3.1 публічного договору відповідач зобов`язався за плату та за рахунок позивача організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а позивача зобов`язати їх прийняти і оплатити на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.1.5, 1.6 публічного договору позивач в даному випадку виступає в якості відправника і одержувача одночасно.

Відповідно до п.3.4 публічного договору шляхом передачі замовником відправлення експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника.

Пунктом 4.3.2 публічного договору визначено обов`язок відправника відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену тат підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам (п.7.2.13 публічного договору).

Далі, відповідно до умов надання послуг відповідач для отримання відправлення повинен надати представнику ТОВ «Нова Пошта» експрес накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п.11.4 та п.11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на якій надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення (п.11.1 Умов).

Для отримання відправлень оголошеною вартість менше ніж 15000грн. п.11.3 умов передбачений вичерпний перелік документів для пред`явлення одержувачем, а саме, документи, що посвідчують особу, а також номер телефону та П.І.Б. одержувача в експрес-накладної збігаєтеся з даними картки клієнта, одержувач є фізичної особою.

Таким чином, приймаючи встановлене, доводи сторін, працівник відділення на підставі представленого документу одержувачем відповідно до відомостей експрес-накладної, видав вантаж.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Відповідно до ч.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди внаслідок видачі вантажу іншої особі, що останній підвереджує, але з боку позивача не надано доказів у підтвердження направлення претензії №1 від 07.02.2020 ТОВ «Нова Пошта».

Далі, пунктом 7.2.2 Публічного договору встановлено, що у разі втрати або пошкодження відправлення експедитор повертає суму оголошеної вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення).

Таким чином, на позивача покладається обов`язок доведення розміру спричиненої йому шкоди.

Між тим, будь-які докази того, що фактична вартість вантажу, що був відправлений ОСОБА_1 становить 7600грн. у матеріалах справи відсутні.

Більше того, із матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено який саме товар був відправлений останнім. Зазначення в експрес-накладній назви вантажу «продукти харчування» не вказують на те, який саме вантаж відправляється тощо.

Зазначення вартості вантажу у розмірі 7600 грн. є припущенням, що суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки розмір штрафу, що підлягає стягненню з перевізника за положеннями Публічного договору, визначається пропорційно фактичній шкоді, то суд позбавлений можливості встановити його розмір.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено спричинення збитків саме відповідачем, відсутні докази заподіяної шкоди та її розмір, а також не надано доказів, які б свідчили про наявність прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

При таких встановлених обставинах, відсутністю належних та достовірних доказів, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості послуг з врахуванням неустойки і сумі 345грн. та пені за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1387,68грн. також не підлягають задоволенню.

Більш того, в даному випадку вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення з боку третіх осіб.

Далі, відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Оскільки позивачем не доведено вини відповідача, як особи, що безпосередньо її завдала, то у суду відсутні підстави для стягнення і моральної шкоди.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України через звільнення позивача від сплати судового збору судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», адреса місцезнаходження: 03026, м. Київ, Столичне шосе,103, корпус 1, поверх 9, .

Суддя