КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №487/3810/17

22 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20 457,19 грн. за кредитним договором № б/н від 23.02.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.02.2010 року, згідно якої отримала картку «Універсальна».

01.10.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, у зв`язку з чим станом на 03.04.2017 року відповідач має заборгованість 20 457,19 грн., з яких: 8 670,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 084,00 грн. - відсотки за користування кредитом; 5 252,77 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 950,34 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг за договором № б/н від 23.02.2010 року в сумі 20 457,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 8670,08 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 084,00 грн.; 5252,77 грн. - пені; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 950,34 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 600 грн. судових витрат.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.

Рішення (заочне) від 11 вересня 2017 року ухвалене Заводським районним судом м. Миколаєва за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.

Передано цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.02.2010 року станом на 03.04.2017 року в сумі 8 670,08 грн. та судовий збір в сумі 678,08 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафу, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимог АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказував на те, що основні умови кредитування, які були дійсними на момент укладення договору, викладені в підписаній відповідачем довідці про умови кредитування, яку позивачем додано до апеляційної скарги, а тому вважав, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, штрафу, пені.

Вказував на те, що суд не встановив повно та всебічно обставини справи, не встановив дійсного розміру заборгованості відповідача по процентам та неустойкою, що призвело до безпідставного звільнення відповідача від частини обов`язків за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та неустойки, суд першої інстанції виходив з недоведеності належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами погодження між сторонами умов щодо сплати процентів за користування кредитом та обов`язку сплачувати пеню та штрафи, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.02.2010 року, згідно якої отримала картку «Універсальна».

01.10.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви додав: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.02.2010 року станом на 29.02.2016 року, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.02.2010 року станом на 03.04.2017 року, копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, копію паспорту відповідача.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 7), в якій виявила бажання оформити на своє ім'я: платіжна картка Кредитка «Універсальна», зарплатна картка, сберкнижка (депозит).

Вказана заява не містить умов щодо сплати процентів, пені та штрафів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», якими визначено базову процентну ставку в місяць, пеню, штраф.

Однак, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» наданий позивачем, не містить підпису відповідача, що не дає підстав суду стверджувати про погодження між сторонами істотних умов договору, зокрема порядок нарахування відсотків, пені, штрафу.

Так не містить підпису і наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, тому відсутні підстави вважати, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем, сам пособі, не може підтверджувати умови кредитування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентам, пені, штрафу.

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В порушення вказаних норм процесуального права, позивачем не було надано до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження вказаних у позові обставин щодо укладення кредитного договору та погодження всіх умов кредитування.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено розмір процентної ставки, пені та штрафів у разі порушення умов договору.

Вказану довідку представником АТ КБ «ПриватБанк» було додано до апеляційної скарги, проте, колегія суддів не приймає вказаний документ, оскільки, особою, що подала апеляційну скаргу, в порушення вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не було надано доказів неможливості подання вказаної довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Також колегія суддів не приймає до уваги і виписку по рахунках, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки, додані до апеляційної скарги, оскільки такі докази не були подані до суду першої інстанції, та суд не надавав їм правової оцінки, а в порушення вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України доказів неможливості подання вказаної довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї апелянтом не надано.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, пені та штрафів слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, пені та штрафів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: