Справа № 559/1670/20
Провадження № 2/559/246/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання прав та обов`язків забудовника на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання прав та обов`язків забудовника на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама, ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Зокрема до складу спадщини увійшли: об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок в АДРЕСА_2 ; право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом площею 0,24 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , виданої ОСОБА_3 на підставі рішення Вербської сільської ради №4 від 14 квітня 1995 року.

На день смерті матері вона була зареєстрована і проживала із померлою, проживає там і на даний час. За життя ОСОБА_3 був складений заповіт на її ім`я на земельну частку (пай), на відповідача ОСОБА_2 на все інше майно. Вона вчасно звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, 14 жовтня 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач до нотаріуса не звертався і приймати спадщину не бажає, так як вона йому не потрібна, про що свідчить подана ним нотаріусу заява, якою він погодився, щоб свідоцтво про право на спадщину на решту всього майна було видано на її ім`я. Усе майно фактично успадкувала вона і опікується ним з дня смерті матері, доглядає незавершене будівництво, користується земельною ділянкою. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є вона, як її дочка. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на решту майна за законом їй було надано відмову, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це майно, тому змушена звернутися до суду.

Представник позивачки - адвокат Лопухович А.О., згідно поданої заяви, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , належно повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

У свідоцтві про народження позивачки, яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_1 », батьками зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 9, 10).

Згідно довідки Вербської сільської ради №1156 від 07.07.2020, ОСОБА_3 , якапомерла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_1 , зятем та онукою (а.с. 11).

Як свідчить довідка Вербської сільської ради №1157 від 07.07.2020, незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2 , рахується за ОСОБА_3 (а.с.12).

Також за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0, 24 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Вербської сільської ради №1158 від 07.07.2020. Готовність незавершеного будівництва об`єкту нерухомого майна за вищевказаною адресою складає 45% (а.с. 13).

14 жовтня 2005 року Другою Дубенською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №348 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яке видане 14 жовтня 2005 року Другою Дубенською державною нотаріальною конторою. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з: права власності на земельну частку (пай) розміром 2, 98 в умовних кадастрових гектарах, що належав померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0156373 (а.с. 19).

ОСОБА_2 не заперечив, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 було видано ОСОБА_1 , про що свідчить його заява (а.с. 21).

У технічному паспорті на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок в АДРЕСА_2 , замовником зазначена ОСОБА_3 (а.с. 14-17).

Згідно рішення Вербської сільської ради №4 від 14 квітня 1995 року, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,24 га. - для ведення особистого підсобного господарства та для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (а.с. 18).

Як свідчить повідомлення державного нотаріуса Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хаєцької О.М. №344/02-14 від 06.08.2020, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 22).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через смерть спадкодавця, який не виготовив правовстановлюючі документи на жилий будинок та земельну ділянку та не зареєстрував за собою право власності на них, позивач як спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Відповідач позовні вимоги визнав. Реалізувати свої права на спадок в позасудовому порядку позивач не може.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичних осіб, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст.182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст.33 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз`яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним».

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, право ОСОБА_3 на проведення індивідуального будівництва згідно з планом земельної ділянки ввійшло до складу спадщини останньої разом з іншим майном померлої.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з вимог ч. 1ст. 1264 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За змістом ст.1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У п.п.4.15 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. за №296/5визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі абз.2 п. 1 Розділу X "Перехідні положення Земельного Кодексу України" рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року №139) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ( пункт 1 розділу X доповнити абз. 2 згідно із Законом України від 16.09.2008 року №509 У1).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами, ч.3 ст. 116 ЗК України.

Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, а також право ОСОБА_3 на проведення індивідуального будівництва не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачки, як спадкоємця померлої. Враховуючи ті обставини, що позивачка в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючі документи на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Керуючись: ст.ст. 125, 152 ЗК України, ст.ст. 331, 346, 328, 1216, 1217, 1218, 1264 ЦК України ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: с. Верба Дубенського району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання прав та обов`язків забудовника на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , права та обов`язки забудовника на об"єкт незавершеного будівництвом жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючих документів в порядку спадкування за законом площею 0,24 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд на території Вербської сільської ради Дубенського району Рівненської області, виданих ОСОБА_3 на підставі рішення Вербської сільської ради №4 від 14 квітня 1995 року, шляхом здійснення від свого імені всіх дій пов`язаних з приватизацією та державною реєстрацією права власності на дану земельну ділянку на своє ім`я - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не булу вручену у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець