Справа № 602/987/20
Провадження № 2/602/33/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Яблонській М. М.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення,-

встановив:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У зазначеному житловому будинку зареєстрований та проживає її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 , який робить нестерпним проживання з ним в одному будинку: веде антигромадський спосіб життя, систематично зловживає алкогольними напоями, приходить до будинку в нетверезому стані, часто влаштовує сварки і навіть бійки, гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв, які розпиває разом з друзями у будинку. Крім того, відповідач чинить перешкоди щодо проживання у будинку, а саме: не допускає до будинку дітей позивача, які там проживають та там знаходяться їхні речі. Дочка позивача ОСОБА_3 має намір постійно проживати із своєю сім`єю у будинку, однак, через поведінку відповідача це неможливо. Позивачу неодноразово доводилось звертатися до органів місцевого самоврядування та поліції, щоб захиститися від нападів відповідача. Однак заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Відповідач продовжує застосовувати щодо неї та дітей домашнє насильство.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що він багато років прожив у цьому будинку, зараз проживає у своєї матері, до будинку лише приходить, однак знятися з реєстрації не бажає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено наступні факти:

Згідно копії договору дарування серії ВАК № 744458 від 10 липня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1449, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар належний ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217742085 від 24.07.2020 року, власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за номером 1449 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 09 лютого 1999 року відділом РАГС Лановецького району Тернопільської області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, актовий запис № 07, прізвище ОСОБА_7 після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 » (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 22 квітня 2004 року відділом РАЦС Лановецького рай управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 одружились 21 лютого 1990 року, актовий запис № 01, прізвище дружини після одруження « ОСОБА_10 » (а.с.14).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.15-16).

Згідно довідки про склад сім`ї № 464, виданої Снігурівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 23 липня 2020 року (а.с.17) та копії будинкової книги (а.с.9-12), ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , разом з нею у даному житловому будинку зареєстровані : дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зять ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно характеристики ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 , виданої Снігурівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 23 липня 2020 року № 465, ОСОБА_2 за час проживання на території Снігурівської сільської ради зарекомендував себе з посередньої сторони. Він скромний, ввічливий, в громадських місцях поводиться добре. Скарг і претензій із сторони громадськості на ОСОБА_2 до виконавчого комітету Снігурівської сільської ради не надходило. Від дружини надходили скарги в усній формі (а.с.18).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_2 систематично вживає алкоголь, веде аморальний спосіб життя, а також приводить осіб, які розпивають спиртні напої в їхньому будинку. Вище наведені обставини заставляють її некомфортно почуватися у власному домі. Також в стані алкогольного сп`яніння він неодноразово піднімав руку на маму та сестру, щодо всіх вживав нецензурну лексику і образи. Через таку його поведінку неможливо проживати у домі (а.с.19).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона є дочкою позивача та відповідача, вона проживає в одному будинку з ними. Батько вже виїхав з будинку, раніше він постійно випивав, влаштовував сварки, вони змушені були жити в бабці. Коли вона виросла, батько більше бійок не влаштовував, фізичне насильство було багато років тому.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями ст. 47 КонституціїУкраїни кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян і прав державних і громадських організацій.

За ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно вимог ст. 116 цього Кодексу. якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.1985 року при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи не визнаного цивільного права.

Способами захистуцивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно п.33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 ЦК України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї або інших осіб.

У відповідності до ст.157 ЖК України членів сім`ївласника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідач, проживаючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а тому позов слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15,317,319,383,391,396 ЦК України, ст..ст.9,109,116,157 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виселити з належного ОСОБА_1 на праві приватної власності житлового будинку АДРЕСА_2 , та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Повне судове рішення буде складене10 березня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. В. Радосюк