Справа № 156/181/21
Провадження №: 2-о/156/14/21
Рядок статзвіту № 17
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у відкритті провадження

09 березня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І. Є., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту тотожності особи та родинних відносин,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , яка зазначена у свідоцтвах про народження у графі "мати" ОСОБА_2 , 1958 року народження, ОСОБА_3 , 1963 року народження та ОСОБА_1 , 1964 року народження є одна і та ж особа. Відповідно ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Заявником сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Ознайомившись з заявою та матеріалами, доданими до неї, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою в частині встановлення юридичного факту тотожності особи необхідно відмовити із нижченаведених підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Упункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин), однак фактично у своїй заяві просив суд разом з тим, встановити факт, що ОСОБА_4 , 1931 року народження та ОСОБА_5 , 1931 року народження, є однією тією ж особою та відповідно була матір`ю заявника - ОСОБА_1 та заінтересованих осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Зокрема, у свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_1 у графі "мати" вказано " ОСОБА_5 " (а.с.6), однак у свідоцтві про смерть прізвище матері значиться « ОСОБА_4 » (а.с. 4). Таким чином, заявник фактично просить встановити тотожність особи, оскільки прізвища його матері у відповідних документах були зазначені по-різному.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Згідно із ст. 10 Закону внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 2.13.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонноговідділу державної реєстрації актів цивільного стануголовного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Пунктом 1.15 Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні або анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Тобто, законом визначений спеціальний, позасудовий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновленнення або анулювання.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 не звертався до компетентного органу із заявою про внесення змін до актових записів, при цьому останній не позбавлений права оскаржити відмову відповідного органу реєстрації актів цивільного стану, як суб`єкта владних повноважень, у внесенні змін до актового запису, в судовому порядку.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за якими, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Тобто, юридичний факт про встановлення тотожності особи за законом не підлягає судовому розгляду. Схожого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 15.10.2020, справа №641/1386/18 (провадження №61-19317св19).

При цьому, заявнику роз`яснюється, що порушене ним питання може бути вирішено шляхом звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, а у разі відмови, дії останнього можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Разом з цим, якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК України 2004 року, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України 2004 року (п. 3 вищезазначеної постанови Пленуму).

Тому, заява про встановлення того факту, що ОСОБА_4 , 1931 року народження та ОСОБА_5 , 1931 року народження є однією і тією ж особою не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства в порядку окремого провадження, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 та ч. 3 ст. 294 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 258-261, 293, ч. 3 ст. 294, ст. 315, 354, 355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у відкритті провадження за заявою про встановлення юридичного факту тотожності особи та родинних відносин в частині встановлення факту, що ОСОБА_4 , 1931 року народження та ОСОБА_5 , 1931 року народження є однією і тією ж особою.

Ухвала суду набирає законної сили після негайно після її підписання та може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І. Є. Малюшевська