Справа № 297/1565/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Микуляк Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) на ухвалу судді Берегівського районного суду від 10 серпня 2020 року (у складі судді Гал Л.Л.) за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у серпні 2020 р.

Просила:

-накласти арешт на земельну ділянку розміром 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202;

-заборонити власнику ОСОБА_3 та/або уповноваженим нею юридичним чи фізичним особам (усім іншим особам) вчиняти будь-які дії спрямовані на реєстрацію права власності на будівлі, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,03 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202, та/або їх відчуження (або частин);

-заборонити органам та посадовим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації права згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівель, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202, або його частини.

На обґрунтування заяви вказала, що вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0202, площею 0,03 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 20 листопада 2017 р. міжБаргман Є.О., який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 .

Подальша реалізація у будь-який спосіб земельної ділянки може призвести до унеможливлення або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим і виникла необхідність у забезпеченні позову.

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 10 серпня 2020 р. заяву задоволено:

-Накладено арешт на земельну ділянку розміром 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ,кадастровий номер :02:000:0202;

-Заборонено власникові ОСОБА_3 та/або уповноваженим нею юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності на будівлі, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,03 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202, та/або їх відчуження;

-Заборонено органам та посадовим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівель, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202, або його частин, що стосуються: введення (прийняття) в експлуатацію цих будівель, реєстрації прав власності на вказані об`єкти нерухомості, відчуження вказаних об`єктів нерухомості.

ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати цю ухвалу та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-апелянт 10.08.2020 р. придбала спірну земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу. Того ж дня за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності в державному реєстрі;

-апелянт не є відповідачем у справі, відтак у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для накладення арешту на її право власності.

ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення. Вважає накладений арешт на спірне майно законним, оскільки відповідачі дізнавшись про судовий спір, одразу почали вживати заходи для відчуження спірного майна.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості доводів, указаних у заяві.

Колегія суддів не може цілком погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Представник апелянта - ОСОБА_5 , був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.199), також отримав розписку про час і місце розгляду справи 04 березня 2021 р. о 15.30 год. для вручення ОСОБА_1 (а.с.200). Від апелянта не надходило заяви про відкладення розгляду справу. ОСОБА_4 (відповідач) також був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.199). Правова аргументація ОСОБА_2 стосовно апеляційної скарги відома, оскільки така була викладена у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.160-161). Заяви про відкладення судового засідання від сторони позивача до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції змінити, з таких мотивів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України); забороною учиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається із матеріалів справи, заява ОСОБА_2 про забезпечення позову мотивована тим, що між нею і ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існує спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0202, площею 0,03 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 20 листопада 2017 р. між ОСОБА_4 , який діяв відповідно до довіреності від імені ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 7169, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В.

Позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на спірну земельну ділянку та заборонити власникові, будь-яким іншим особам, органам вчиняти будь-які дії спрямовані на реєстрацію права власності на будівлі, що розташовані на спірній земельній ділянці.

Суд першої інстанції таку заяву задовольнив.

Однак, на ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 (як особа, яка не брала участі в справі) подала апеляційну скаргу, в якій стверджує, що оскаржуваною ухвалою порушено її права, оскільки саме вона є власником спірної земельної ділянки.

Як видно з матеріалів справи, а саме з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 10.08.2020 р. о 09.20 год. право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0202, площею 0,03 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.149) на підставі договору купівлі-продажу від 10 серпня 2020 р. укладеного між ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , (а.с.150-152).

Оскаржувана ухвала згідно з наявним на ній шрих-кодом зареєстрована 10.08.2020 р. о 10.12 год.

Тобто, на момент вжиття заходів забезпечення позову, а саме в частині накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0202, площею 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 і заборони власнику ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності на будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці, така не належала відповідачеві ОСОБА_3 , а належала ОСОБА_1 , тому оскаржуваною ухвалою порушуються права останньої. А накладення арешту на майно, яке не належить відповідачеві суперечить нормам процесуального права.

Відтак, у цій частині ухвалу належить скасувати як суперечну положенням процесуального закону.

Однак, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії є ризики, що в подальшому можуть вчинятися дії щодо подальшого відчуження спірного майна, зміни конфігурацій на спірному об`єкті тощо. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття права власності на майно, яке належало позивачеві і вибуло з її власності (як стверджує позивач) незаконно.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірний об`єкт може бути відчужений третім особам або змінити свою конфігурацію, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення її позовних вимог. Інтереси та права інших учасників справи таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізовувати свої права стосовно земельної ділянки набутої у власність.

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку належить скасувати і відмовити в задоволенні цієї вимоги, а в решті залишити ухвалу без змін як законну.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, п.п.1,3,4 ч.1 ст. 376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Ухвалу судді Берегівського районного суду від 10 серпня 2020 року змінити. 2.2. Ухвалу в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0202, скасувати і в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині відмовити. 3.У решті залишити ухвалу без змін. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 19 березня 2021 р.

Судді: