Дата документу 10.03.2021 Справа № 317/2783/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/699/21 Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
Є.У.№ 317/2783/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 1753/18-Т/Зп120, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Тоуоtа Auris», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

24.10.2018 в м. Запоріжжі, на вул. Північно-Кільцева, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тоуоtа Auris», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм транспортного засобу «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується постановою суду. У зв`язку з названою подією, згідно Звіту №522 від 30.10.2018, наданого СПД ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, склала 37 509,84 грн., без урахування коефіцієнта фізичного зносу 52621,00 грн. Проте, відповідно до Рахунку №СБВ-К-00106 від 29.10.2018, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту склала 42 718,99 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ОСОБА_2 42 718,99 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «АСК «Омега» (поліс № АК/8130418) ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.

11.02.2019 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПрАТ «АСК «Омега» була узгоджена сума до виплати по даній події в розмірі 30 011,57 грн., з урахуванням дисконту, наданого ПрАТ «АСК «Омега», 27 010,41 грн., невідшкодованою залишилась частина збитку у розмірі 12 707,42 грн. (42718,99-30011,57).

Посилаючись на вказані обставини, страхова компанія просила стягнути з ОСОБА_1 як з винуватця ДТП в порядку регресу 12 707, 42 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначає, що судом першої інстанції дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам і порушені норми матеріального права. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу відшкодувало потерпілому ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на суму 42718,99 грн. Відповідно до положень статей 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач реалізував своє право зворотної вимоги але частково на суму 30 011, 57 грн. Втім суд першої інстанції не звернув уваги на норму статті 1194 ЦК України, згідно якої позивач має право вимоги до відповідача, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про відмову у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними, оскільки позивач реалізував своє право зворотної вимоги до ПрАТ «АСК «Омега». Стосовно стягнення судового збору вказав, що з нього не може бути стягнуто судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи, у зв`язку з чим та на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» просив вирішити вказане питання згідно норм законодавства.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Правовідносини, які склались між сторонами у справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Встановлено, що 19.09.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 1753/18-Т/Зп120, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Тоуоtа Auris», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.10).

24.10.2018 в м. Запоріжжі, на вул. Північно-Кільцева, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тоуоtа Auris», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 грн.(а.с.17)

Відповідно до Рахунку №СБВ-К-00106 від 29.10.2018, наданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тоуоtа Auris», д/н НОМЕР_1 склала 42 718,99 грн(а.с.18).

Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту у розмірі 42 718,99 грн (а.с.16).

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «АСК «Омега» (поліс № АК/8130418) (а.с.86).

Згідно положень п.п. 36.2, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 994, 1191 ЦК України 11.02.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПрАТ «АСК «Омега» уклали угоду про добровільне відшкодування шкоди № 110219, відповідно до якої сторони узгодили суму до виплати по даній події в розмірі 30 011,57 грн., з урахуванням дисконту, наданого ПрАТ «АСК «Омега» - 27010,41 грн. (а.с.39) Решта збитків в розмірі 12 707,42 грн. залишилась не відшкодованою.

07.12.2018 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» направив відповідачеві претензію щодо відшкодування збитків на суму 88 984,60 грн (а.с.40).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто до ПрАТ «АСК «Омега», у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є необґрунтований та відповідно такий, що не підлягає задоволенню.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на такі обставини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно умов договору страхування.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача (страховика потерпілого) про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування не є регресною та заснована на інших приписах законодавства - на суброгації, суд першої інстанції не врахував положень ст.ст.22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третіх осіб.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземна транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспорт засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Аналіз вищевказаних норм права свідчить про те, що відшкодувати вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - це обов`язок страхової компанії ПрАТ «АСК«Омега», оскільки це безпосередньо передбачено спеціальним законом. що регулює діяльність останнього, а саме: Законом України «Про обов`язкові страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортні засобів».

Тому, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахував свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Правову позицію щодо подібних правовідносин висловив Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018, де зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням замін зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягав заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодуванні (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту - безпосередній винуватець ДТП.

Зважаючи на те, що страховик відповідача відшкодував позивачеві оцінену шкоду не в повному обсязі, тоді як позивач у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 1753/18-Т/Зп120 від 19.09.2018 виплатив на відшкодування завданих ОСОБА_2 збитків вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 42 718,99 грн., відповідач як винуватець ДТП в порядку суброгації зобов`язаний відшкодувати позивачеві невідшкодовану його страховиком різницю, яка становить відповідно 12 707,42 грн.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 12 707,42 грн. на відшкодування збитків.

Понесені страховою компанією судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій на загальну суму 5 255 грн. підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки відповідач є особою з інвалідністю 2 групи безстроково і відповідно до вимог п.9 ч.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374,376,382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» задовольнити

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 грудня 2020 року у цій справі скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, б. 154, ) борг в сумі 12 707,42 гривні (дванадцять тисяч сімсот сім гривень 42 копійок).

Судові витрати у розмірі 5 255,00 гривень (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, б. 154, ) за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська