Справа № 446/596/21 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/811/1664/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_5 (адреса проживання: с. Пикуловичі Львівської області) до Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області (місце реєстрації: с. Старий Яричів Львівського району Львівської області) про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 пред`явила в суд позов до Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на майно, яке залишилося після смерті її тітки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 0,2705 га, кадастровий номер ділянки :06:000:0276, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647476 від 09.09.2009 року, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00187; на земельну ділянку площею 1,2308 га, кадастровий номер ділянки :10:000:0070, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647475 від 09.09.2009 року, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00186 та на Ѕ житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.04.2004 року, виданого виконкомом Старояричівської сільської ради на підставі рішення № 9 від 27.02.2004 року.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 0,2705 га, кадастровий номер ділянки :06:000:0276, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647476 від 09.09.2009 року, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00187.

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 1,2308 га, кадастровий номер ділянки :10:000:0070, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647475 від 09.09.2009 року, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00186.

Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , та який на підставі дубліката свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.04.2004 року, виданого виконкомом Старояричівської сільської ради на підставі рішення №9 від 27.02.2004 року, належав ОСОБА_6 .

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржила ОСОБА_4 .

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. В апеляційній скарзі стверджує, що позивач звертаючись з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, не повідомила суд про те, що крім неї з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся і батько покійної ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Також позивач не повідомила, що на розгляді в Кам`янка-Бузькому районному суді Львівської області перебувала справа № 446/1873/18 за позовом ОСОБА_7 до Старояричівської сільської ради, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , в якій перебуває ряд документів, які підтверджують факт спору між ОСОБА_8 за спірний будинок.

Крім цього, зазначає, що державним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу після смерті Лози Л.О. заведено спадкову справу № 105/2010, в матеріалах якої містяться заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Зазначає, що Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області при розгляді справи не було з`ясовано всі обставини питання спадкоємців, через неподання позивачем повної та достовірної інформації про спадкоємців, які звернулись з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Просить рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і її представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 підлягаєдо задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлої тітки ОСОБА_6 , але оформити своє право не має можливості, в зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Окрім цього, суд звернув увагу, що відповідач визнав позовні вимоги, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11.11.2009 року, за актовим записом № 43

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,2705 га, кадастровий номер ділянки :06:000:0276, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647476 від 09.09.2009 року , акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00187; земельна ділянка площею 1,2308 га, кадастровий номер ділянки :10:000:0070, яка розташована на території Старояричівської селищної ради та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЖ № 647475 від 09.09.2009 року , акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:453:00186 та Ѕ житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 27.4.2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2009 року ОСОБА_6 склала заповіт серії ВМК № 933898, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 23.03.2021 року № 293/01-16, державний нотаріус Кам`янка-Бузької ДНК Прокопенко Л.О. рекомендував ОСОБА_5 звернутися до суду, щоб визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки в позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки.

Окрім цього, з даного листа вбачається, що Кам`янка-Бузькою ДНК заведена спадкова справа №105/2010 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК України).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_9 не надала суду інформацію щодо кола спадкоємців, в той час як ОСОБА_4 претендує на спірне майно, так як її покійний чоловік, ОСОБА_7 який має право на обов`язкову частку в спадковому майні зверталася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи обставини справи, наявні підстави вважати, що між позивачем та скаржником існує спір з приводу спірного майна.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачка про згадані обставини суд не повідомила, в сзв`язку з чим, суд прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачка у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Проте судом першої інстанції при розгляді справи не з`ясовано коло спадкоємців після смерті, не залучено їх до справи та не витребувано спадкової справи для повного та всебічного з`ясування обставин справи, не встановлено що спадкодавцем складено ще один заповіт, та чи новий заповіт суперечить попередньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 цього ж Закону свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 цього ж Закону нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 Листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов`язком суду на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України є роз`яснення наслідків не вчинення такої процесуальної дії. Запит суду до нотаріальної контори має стосуватись документів щодо обставин, які підлягають встановленню судом, зокрема, це відомості про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яким видано свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на частку в спільному майні подружжя тощо.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, підставними та підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на нормах матеріального права та підтверджуються матеріалами спадкової справи.

Оскільки суд не повною мірою з`ясував обставини, що входять у предмет доказування у даній категорії справи, зокрема наявності спадкової справи на час подачі позову до суду не з`ясував коло спадкоємців померлого та не залучив їх як відповідачів, що було підставою для звернення до суду за захистом порушених або невизнаних прав.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у позові.

Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати в розмірі 1362 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2021 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса проживання: с. Пикуловичі Львівської області)в користь ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_3 )судові витрати в розмірі 1362 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник