УХВАЛА
19 березня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Ніконової Н.В., представника відповідача Ковальок О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніконової Нелли Володимирівни до Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, третя особа - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна, -
У грудні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніконової Н.В. звернулася до суду з позовом до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позову зазначивши, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До складу спадщини входить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
16.11.2020 нотаріусом була заведена спадкова справа №57/2020.
При оформленні спадщини позивачці стало відомо, що на все майно ОСОБА_2 накладені арешт і заборона відчуження на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції від 28.03.2001 року. Вказана постанова була винесена підчас примусового виконання виконавчого листа №1-752 від 12.01.2001 року, виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя, про конфіскацію майна ОСОБА_2
03.12.2020 адвокат Ніконова М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до начальника Вознесенівського ВДВС м.Запоріжжя зі скаргою, у якій просила зняти арешт, накладений на підставі постанови ВДВС Орджонікідзевського РУЮ від 28.03.2001 року на 1/3 частину вказаної квартири.
У відповіді на скаргу начальник Вознесенівського ВДВС м.Запоріжжя повідомив, про неможливість зняття арешту у зв`язку з наступним.
Так, у Вознесенівському ВДВС м.Запоріжжя відсутні жодні відомості про виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 .
З огляду на надані копії Постанови про відкриття виконавчого провадження №501/5 від 23.02.2001 та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2001 начальник ВДВС дійшов висновку про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-752 під 12.02.2001 виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 було розпочато у 2001 році.
До 2005 року виконавчі провадження зберігалися виключно у паперовому вигляді.
Всі виконавчі провадження, які були завершені у період з 2001 по 2005 рік були передані до архіву ВДВС та знищені після сплину трирічного строку зберігання.
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у період з 2005 по 2020 роки у провадженні ВДВС не знаходилось провадження про конфіскацію майна ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, зроблено припущення про те, що вказане виконавче провадження було завершено до 2005 року та з 2009 року в архіві ВДВС не зберігається.
Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-752 від 12.02.2001 виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя про конфіскацію майна, шо належить ОСОБА_2 у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_2 , а тому арешт може бути знятий за рішенням суду.
Представник позивача адвокат Ніконова М.В. зазначає про те, що арешт та заборона відчуження майна ОСОБА_2 перешкоджає позивачці реалізувати свої права як спадкоємця.
З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд зняти арешт та заборону відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , накладений постановою від 28.03.2001р. №501/5, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесений державним виконавцем відділу ДВС Орджонікідзевського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 1944777, зареєстровано у Єдиному Реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 05.05.2005 за №1944777 реєстратором: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька область, м.Запоріжжя, бульвар Шевченка, 47. Номер запису про обтяження 3927369.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ніконової Н.В. про заміну неналежного відповідача на належного та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було задоволено.
Замінено первісного відповідача Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України на належного відповідача Головне управління державної податкової служби у Запорізькій області та залучено Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
18 січня 2021 року на адресу Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області було направлено копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2021 року та копію позовної заяви ОСОБА_1
03 лютого 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області на позовну заяву ОСОБА_1 у якому ГУ ДПС у Запорізькій області посилається на те, що воно є неналежним відповідачем по справі, оскільки позивачем не надано підтверджень (а у ГУ ДПС у Запорізькій області відсутні відомості), що ініціатором відкриття виконавчого провадження є саме податковий орган. Крім того позивачем не надано підтверджень, що виконавче провадження відкрито саме за зверненням будь-якого державного органу для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави. З урахуванням зазначеного та виходячи з того, що ГУ ДПС у Запорізькій області є неналежним відповідачем у даній справі та враховуючи, що позивачем не доведено наявності підстав для скасування арешту майна, просить у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовити у повному обсязі.
17 лютого 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Ніконовою Н.В. до суду було подано відповідь на відзив на позовну заяву у якому зазначено про те, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтовані, оскільки до позовної заяви додано належні докази на обґрунтування позовних вимог.
17 лютого 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Ніконовою Н.В. до суду було подано уточнену позовну заяву в частині зазначення повних відомостей щодо накладеного арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
22.02.2021 до суду надійшов відзив Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області на уточнену позовну заяву, у якому зазначено проте, що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а ГУ ДПС у Запорізькій області все ж таки є неналежним відповідачем по справі, у зв`язку з чим, разом з відзивом подано клопотання про витребування доказів щодо виконавчого листа на підставі якого було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 09.03.2021 було витребувано у Ленінського районного суду м.Запоріжжя інформацію щодо виконавчого листа №1-752 виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя 12.01.2001 року на виконання судового рішення щодо конфіскації майна, що належить ОСОБА_2 , а також належним чином завірену копію судового рішення на підставі якого його було видано.
15 березня 2021 року на виконання ухвали суду від 09.03.2021, Ленінським районним судом м.Запоріжжя було надано копію вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.12.200 року у справі №1-752, 2000 рік, яким ОСОБА_2 було засуджено до чотирьох з половиною років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та додатково повідомлено, що справа справі №1-752, 2000 рік, знищена та в архіві Ленінського районного суду м.Запоріжжя зберігається лише оригінал вироку від 08.12.2000.
17 березня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Ніконовою Н.В. до суду було подано доповнення до відповіді на відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що ГУ ДПС у Запорізькій області все ж таки є належним відповідачем по справі та справа повинна розглядатися саме в порядку цивільного судочинства.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ніконова Н.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, а також доповненнях до відповіді на відзив.
Представник відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області Ковальок О.А. проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у відзиві на уточнену позовну заяву.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.
Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законами умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 22 червня 2010 року.
ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З довідки від 16.11.2020 №б/н виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. вбачається, що 16 листопада 2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. була заведена спадкова справа №57/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є його мати ОСОБА_1 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.11.2020 вбачається, що ОСОБА_2 є власником 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, на підставі постанови виконавчої служби Орджонікідзевського району м.Запоріжжя від 28.03.2001 №501/5, на зазначену частину квартири ОСОБА_2 , 05.05.2005 за №1944777 було зареєстровано обтяження у виді арешту.
На підставі рішення МВК від 23.09.2016 №585 назву вулиці Правди було змінено на вулицю Леоніда Жаботинського.
Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.12.200 року у справі 1-752, 2000 рік, ОСОБА_2 було засуджено до чотирьох з половиною років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. Вирок набрав законної сили 16.12.2000 року.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження №501/5 від 23.02.2001, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського управління юстиції О.В. Секацькою, було розглянуто заяву Ленінського районного суду, подану 21.02.2001 про примусове виконання виконавчого листа №1-752 виданого 12.01.2001 Ленінським районним судом про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 на користь держави та відкрито виконавче провадження.

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2001 вбачається, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського управління юстиції О.В. Секацькою при примусовому виконання виконавчого листа №1-752 виданого 12.01.2001 Ленінським районним судом про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 на користь держави накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (в тому числі й спеціального розділу - данні з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-752 від 12.01.2001 Ленінського районного суду про конфіскацію майна що належить ОСОБА_2 за період з 2005 по 2020 рік включно на виконанні у Відділі ніколи не знаходилось.

Також зазначено про те, що згідно ксерокопій постанов № 501/5 від 23.02.2001 «Про відкриття виконавчого провадження» та від 28.03.2001 «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», які надані у якості додатку до звернення від 03.12.2020 можна зробити висновок що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1-752 від 12.01.2001 Ленінського районного суду про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 було розпочато у 2001 році - в період коли виконавче провадження велося виключно в паперовій формі та реєстрація виконавчих дій у державних реєстрах не були передбачені законодавством. Всі виконавчі провадження які були завершені у період з 2001-2005 року передані до архіву виконавчих проваджень відділу. Відповідно до затвердженого Міністерством юстиції порядку, строк зберігання в архіві виконавчих проваджень становить 3 роки, після закінчення зазначеного строку архівні виконавчі провадження підлягають знищенню. Оскільки інформація про виконавче провадження №501/5, яке розпочате 23.02.2001 державним виконавцем Секацькою О.В., не міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень можливо припустити, що зазначене виконавче провадження було завершено до 2005 року та відповідно в архівах ДВС вже не зберігається з 2009 року.

Таким чином станом на момент смерті боржника ОСОБА_2 - 22.06.2010 на виконанні у відділі не знаходилось жодного відкритого виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа №1-752 від 12.01.2001 Ленінською районного суду про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 , яке б могло бути завершеним на підставі п.3 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника, як наслідок завершення виконавчого провадження у державного виконавця відсутні.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

З урахуванням зазначеного та виходячи з того, що судом достеменно встановлено, що арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 , було накладено у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо конфіскації майна, яке належить ОСОБА_2 , доводи ГУ ДПС у Запорізькій області про те, що воно є неналежним відповідачем у даній справі не заслуговують на увагу виходячи з положення абз.3 п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Так, питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій, на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон №606-XIV від 21.04.1999 «Про виконавче провадження».

У даній справі позивач у грудні 2020 року звернувся до суду з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку суду про конфіскацію майна, як додаткового покарання, оскільки на даний час виконавче провадження відсутнє.

На час звернення з позовом та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції.

Статтею 537 КПК України 2012 року (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків.

Положеннями статті 539 КПК України 2012 року визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК України 2012 року (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Тому питання про зняття арешту не може бути вирішене і в порядку виконання вироку суду за правилами КПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що у відділі державної виконавчої служби Орджонікідзевського управління юстиції на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1-752 від 12.01.2001 року, виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя на виконання вироку в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_2 , відтак ОСОБА_1 , як спадкоємець померлого боржника, на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено її права, свободи чи інтереси.

Аналогічний правовий висновок щодо юрисдикції аналогічного спору викладено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №383/493/18 у постанові від 19 червня 2019 року.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що провадження у даній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, підлягає закриттю, оскільки такий спір має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 255, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніконової Нелли Володимирівни до Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, третя особа - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного межрегіонального управління (м.Дніпро) Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Запорізького адміністративного суду за захистом порушеного права в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19.03.2021 року.

Повний текст ухвали виготовлено 22.03.2021 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко