Справа № 161/2249/21
Провадження № 4-с/161/25/21
У Х В А Л А

04 березня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря Остимчук О.М.,

державного виконавця Колодій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2021 року ОСОБА_1 (далі боржник, ОСОБА_1 ) звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2011 року у цивільній справі №2-3247/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 530 436,27 грн. заборгованості за кредитним договором від 18 червня 2007 рок №6М/2007/840-МКЛ/527.

В межах даного виконавчого провадження, 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 . Під час виконавчого провадження було частково погашено заборгованість на 176 111,87 грн., однак постановою від 16 вересня 2016 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та більше до примусового виконання не пред`являвся.

05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 18 червня 2007 рок №6М/2007/840-МКЛ/527, а в подальшому, 10 вересня 2020 року, аналогічний договір був укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_3 .

Скаржник стверджує, що повністю погасив заборгованість за кредитним договором перед новим кредитором ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, у січні 2021 року звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з проханням зняти арешт з майна, на що отримав відмову.

Вважаючи таку відмову державного виконавця незаконною, скаржник просить суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо неприпинення арешту всього майна ОСОБА_1 накладеного 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис про обтяження №12695424 від 23 грудня 2015 року.

2) зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винести постанову про припинення арешту всього майна ОСОБА_1 накладеного 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис про обтяження №12695424 від 23 грудня 2015 року.

Скаржник у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві його представник просить суд слухати скаргу за його відсутності.

Державний виконавець Колодій І.В., в судовому засіданні, а також у письмовому відзиві, скаргу заперечила.

Заслухавши присутнього державного виконавця, дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що її слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження №49704115 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2011 року у цивільній справі №2-3247/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 530 436,27 грн. заборгованості за кредитним договором від 18 червня 2007 рок №6М/2007/840-МКЛ/527 (а.с.6-7).

В межах даного виконавчого провадження, 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 . Під час виконавчого провадження було частково погашено заборгованість на 176 111,87 грн., однак постановою від 16 вересня 2016 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та більше до примусового виконання не пред`являвся (а.с.18-19).

Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень слідує, що постанова державного виконавця від 22 грудня 2015 року була внесена до спеціального розділу 23 грудня 2015 року з номером обтяження 12695424 (а.с.21-23).

05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 18 червня 2007 рок №6М/2007/840-МКЛ/527, а в подальшому, 10 вересня 2020 року, аналогічний договір був укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_3 (а.с.8-12).

Як слідує з наданої розписки ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість за кредитним договором перед новим кредитором ОСОБА_3 (а.с.13). У зв`язку з цим у січні 2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з проханням зняти арешт з майна, на що отримав відмову (а.с.15-16).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

В першу чергу суд вважає за необхідним визначитися, чи є в нього юрисдикція на розгляду цієї скарги.

Суд зазначає, що розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

А у частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізує своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавцю стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.

До подібного за змістом висновку стосовно підсудності та порядку розгляду спорів стосовно скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадження, дійшов і Верховний Суд у постанові від 02 січня 2020 року №201/10187/18.

Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вірно звернувся до суду саме із скаргою в порядку VII ЦПК України, а не з позовом.

Щодо доводів скарги по суті, суд зазначає таке.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та здійснення за ним провадження. З витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження слідує, що всі виконавчі провадження стосовно нього завершені, а жодного відкритого виконавчого провадження немає.

Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В такому випадку, на думку суду, зважаючи на поведінку державного виконавця, який не здійснює виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, чим підтвердив відсутність з боку держави майнових претензій до боржника, слід задовольнити скаргу та зобов`язати зняти арешт накладений в межах виконавчого провадження на майно боржника.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо неприпинення арешту всього майна ОСОБА_1 накладеного 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис про обтяження №12695424 від 23 грудня 2015 року.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винести постанову про припинення арешту всього майна ОСОБА_1 накладеного 22 грудня 2015 року постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис про обтяження №12695424 від 23 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу у повному обсязі складена та підписана 09 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк