Провадження №22-з/812/42/21
18 березня 2021 року м. Миколаїв
Справа № 489/4786/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
розглянувши без участі учасників справи в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька,
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2020 року і довічно та 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вищевказане рішення задоволено частково. Рішення в частині розміру аліментів, що підлягає стягненню - змінено, зменшено їх розмір з 3000 грн. до 1000 грн. щомісячно. В іншій частині рішення залишено без змін.

09 березня 2021 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь понесених нею судових витрат в загальній сумі 8151грн. 20коп., з яких: 1190грн. - витрати, пов`язані з явкою представника апелянта до суду апеляційної інстанції; 5700грн. - витрати на правничу допомогу; 1261грн.60коп. - витрати на судовий збір за апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

До закінчення судових дебатів у справі представник ОСОБА_1 -адвокат Юрченко М.С. - зробив заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, докази щодо розміру яких мав намір надати протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 25 лютого 2021 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Положеннями частини дванадцятої статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

За приписами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення - позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, оскільки постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій вона просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, задоволено частково, рішення суду змінено в частині визначення розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції, отже позов ОСОБА_2 був задоволений частково, а тому апелянт має право на компенсацію частини судових витрат - пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апелянтом ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 1261 грн. 20 коп. (квитанції № 263810113 від 21 грудня 2020 року, № 263810113 від 25 січня 2021 року), який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 41, 81).

Оскільки позивач ОСОБА_2 на підставі п.3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то згідно із змістом ч. 6 ст 141 ЦПК України ОСОБА_1 має право на відшкодування їй судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 416 грн. 33 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Що стосується відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункти 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такі правові висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у справі був адвокат Юрченко М.С., який діяв на підставі ордеру серії КС № 738435 та договору про надання правової допомоги від 04 лютого 2021 року № 1/21/ц (а.с. 90, 104).

15 лютого 2021 року до апеляційного суду від адвоката Юрченка М.С. надійшов попередній (орієнтований) розрахунок витрат від 04 лютого 2021 року відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 04 лютого 2021 року № 1/21/ц на суму 7480 грн. (а.с. 97).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором № 1/21/ц від 04 лютого 2021 року з описом наданих послуг та їх вартості, підписаний керуючим адвокатського бюро «ЮРЧЕНКО-КОНСАЛТ» - Юрченко А.С. та ОСОБА_1 , на загальну суму 5700 грн., копію платіжного доручення від 04 лютого 2021 року № Р24А936800370С63439 про оплату витрат адвокату Юрченку М.С. на явку до суду на суму 1190 грн. (копії чотирьох посадочних документів для проїзду), рахунок-фактуру від 16 лютого 2021 року № СФ-0000014 та копію меморіального ордеру № ПН239173 на суму 200 грн. про оплату послуг адвоката на ознайомлення з матеріалами справи, рахунок-фактуру від 23 лютого 2021 року № СФ-0000017 та копію меморіального ордеру № ПН43097783 на суму 500 грн. про оплату послуг адвоката за участь у судовому засіданні, рахунок-фактуру від 26 лютого 2021 року № СФ-0000018 та копію меморіального ордеру № @2PL124948 на суму 5000 грн. про оплату гонорара адвоката (а.с. 138-151).

Колегія суддів вважає такі понесені ОСОБА_1 витрати дійсними та необхідними і пов`язаними із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом із тим, оцінюючи розумність їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та предмета позову (стягнення аліментів на непрацездатного батька), з урахуванням фінансового стану позивача ОСОБА_2 , який є непрацездатною особою похилого віку та у зв`язку з незадовільним станом здоров`я сам потребує матеріальної допомоги, що було встановлено судом при розгляді даної справи, та виходячи з приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності відшкодування таких витрат, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню відшкодування витрат, пов`язаних з явкою представника апелянта до суду апеляційної інстанції, та витрат на правничу допомогу в розмірі 1 300 грн.

Керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька задовольнити частково.

Відшкодувати ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 416 грн. 33 коп. (чотириста шістнадцять гривень тридцять три копійки) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 300 грн. (одну тисячу триста гривень) відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В решті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2021 року.