Справа № 211/1302/20
Провадження № 2/211/206/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Середньої Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М., Бехало В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

у відсутність позивача ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 30625,72 грн., посилаючись на відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування щодо відсутності у неї права на його отримання. В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2019, вона являється власником автомобіля Daewoo Lanos. 11 березня 2019 року сталася дорожньо-транспортної пригода за участю водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в результаті якої пошкоджено належний їй автомобіль, винним в пригоді визнано ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП її автомобіль зазнав механічних пошкоджень, які за висновком експерта становлять 30 625,72 грн. 20 березня 2019 року ОСОБА_5 , який є потерпілим у ДТП, було надіслано повідомлення про дану пригоду. а 15 квітня 2019 року протягом 30 днів з дня повідомлення про страховий випадок вона, після отримання свідоцтва про право на спадщину, подала до відповідача заяву про страхову відшкодування. Натомість отримала відмову ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 20.06.2019, відповідно до якої вона не являється спадкоємцем страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 11 березня 2019 року, оскільки набула право власності на транспортний засіб і відповідно отримувати страхове відшкодування вже після пригоди, а саме з 12 квітня 2019 року. Не погоджується із вказаною позицією відповідача, оскільки її чоловік ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті вона подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, а отже має право на страхові виплати. Тому враховуючи викладене просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 03 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 03 квітня, 01 та 16 червня 2020 року, розгляд справи ухвалено здійснювати дистанційно, в режимі відеоконференції.

в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву (а.с. 50-54) зазначив, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_1 » власником транспортного засобу «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент ДТП був ОСОБА_6 . До заяви про страхове відшкодування від 15.04.2019 позивачем було надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала у спадщину тільки транспортний засіб «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак вказане свідоцтво видано вже після ДТП, тобто позивач стала власником автомобіля та відповідно набула право самостійно отримувати страхове відшкодування як власник цього майна тільки починаючи з 12.04.2019. До складу спадщини, на яке видано це свідоцтво, не входить право на отримання страхового відшкодування належного спадкодавцю до моменту видачі цього свідоцтва. До того ж це право на отримання страхового відшкодування щодо пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке належало спадкодавцю до моменту видачі цього свідоцтва, могло бути передано іншій особі, яка не є позивачем к даній справі. Тобто для здійснення виплати страхового відшкодування з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача, останній потрібно надати страховику свідоцтво на спадщину з конкретизацією права на отримання страхового відшкодування за вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою або довіреність, видану власником транспортного засобу (яка була дійсна на момент пригоди) щодо делегування ним права на отримання страхового відшкодування позивачу. В зв`язку з відсутністю необхідних документів, заявлені вимоги в цій частині недоведені. Крім цього, як вбачається з висновку експерта, транспортний засіб «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, а отже власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди. Тобто у даному випадку для визначення розміру страхового відшкодування необхідно отримати показники ринкової вартості пошкодженого майна до ДТП та після ДТП. Разом з тим, в наданому суду висновку містяться відомості про ринкову вартість даного КТЗ тільки до ДТП. В зв`язку з викладеним просить в задоволенні вимог відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, письмових заперечень до суду не надав.

Вислухавши представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2019 року є власником транспортного засобу «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9 копія свідоцтва).

27 березня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 .

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року, яка набрала законної сили, встановлено наявність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП із застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до вказаної постанови, мали місце обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 27 березня 2019 року о 13-45 годині за участю вказаних автомобілів та які, відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи (а.с. 11 копія постанови).

11 січня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_7 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8579686, забезпечений транспортним засобом «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Розмір франшизи становить 2 000,00 грн. (а.с. 55,56 копії полісу, свідоцтва).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 1229 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Матеріалами справи узгоджується, що позивач в передбачений статтями 1269, 1270 ЦК України порядок прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 подавши в шестимісячний термін після його смерті заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, а отже як єдиний спадкоємець за законом, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину, має право на отримання страхового відшкодування.

Доводи представника відповідача про не надання позивачем доказів на підтвердження майнового інтересу щодо пошкодженого майна, а саме: відсутності права власності на вказаний автомобіль на момент ДТП та надання свідоцтва про право на спадщину, в якому прописано право на отримання позивачем страхового відшкодування, не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки матеріальний закон пов`язує набуття статусу спадкоємця не з отриманням свідоцтва про право на спадщину, а з подачею заяви про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 287/1/16-ц (провадження № 61-19900св18).

Отже ОСОБА_3 на момент ДТП була правомірним володільцем автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 та вправі звертатися за захистом порушеного права у зв`язку з його пошкодженням.

Щодо заявленого позивачем розміру відшкодування спричиненої шкоди, суд зазначає наступне.

В даному випадку розмір матеріальної шкоди має визначатися відповідно до встановленого порядку відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, зважаючи на таке.

Згідно звіту про оцінку автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 15 травня 2019 року, розмір відшкодування майнової шкоди, завданої з технічної точки зору станом на 11.05.2019 власнику автомобіля становить 30625,72 грн, його ринкова вартість на дату дорожньо-транспортної пригоди становить 30625,72 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 70339,41 грн. (а.с. 12-36).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість.

Водночас відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, ОСОБА_3 має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (постанова Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 362/3680/17 (провадження № 61-40490св18,постанова Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по cправі № 908/807/18).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 суду пояснив, що ним не визначалась вартість автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, так як йому не було поставленого такого питання заявником.

Представник позивача ОСОБА_1 клопотаннь про призначення експертизи чи інших не заявив, будь-яких доказів на підтвердження вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди суду не надав, у зв"язку з чим, суд не може самостійно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка повинна бути присуджена позивачу до стягнення.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 березня 2021 р.

Суддя: Н. Г. Середня