справа № 208/5075/19
№ провадження 8/208/3/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування заяви позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 02 квітня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Рішенням суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановляючи рішення, суд виходив з тієї обставини, що позивачем не надано жодного допустимого доказу, який би підтверджував факт повного виконання боржником рішення суду.

Оскільки обов`язок довести суду обставини, на які покладено на сторони по справі, суд приймаючи до уваги, те, що доказування не може гуртуватись на припущеннях, дійшов висновку про те, що даний позов є необґрунтованим.

Позивачу не було відомо на час розгляду справи істотні обставини, які могли та повинні були вплинути на його правовідносини з відповідачами та стати обґрунтуванням для прийняття судом рішення по розгляду позову.

Так, після оголошення судового рішення 05.11.2020 р. позивачу стало відомо від відповідачки , що вона зверталась до місцевого відділення СЦ МВС № 1244 з приводу того, чи є арешт або обтяження по транспортному засобу марки Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 . Сервісним центром МВС № 1244 видано відповідь від 15.10.2020 р. № 31/4-1244-Ш-35, з якої вбачається, що транспортний засіб марки Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 не перебуває в арешті та відсутні будь які обмеження, але зареєструвати автомобіль позивач на себе не має можливості.

Таким чином, іншим шляхом захистити свої права на розпорядження своєю власністю - об`єктом нерухомого майна, окрім звернення до суду, ОСОБА_1 не може.

Наявність зазначеного документа, який був отриманий позивачем вже після оголошення судового рішення по справі, мав б вирішальне значення для розгляду справи по суті - адже саме й суд наголошував у своєму рішенні про відсутність документального підтвердження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні вимог заяви наполягає з підстав викладених в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Південно східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - не з`явився.

22 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області б/н від 07.08.2018 р. на все майно ОСОБА_2 накладений арешт на все рухоме майно (а.с.9).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2020 рок відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. (а.с.44-46).

Постановляючи рішення, суд виходив з тієї обставини, що позивачем не надано жодного допустимого доказу, який би підтверджував факт повного виконання боржником рішення суду.

Оскільки обов`язок довести суду обставини, на які покладено на сторони по справі, суд приймаючи до уваги, те, що доказування не може гуртуватись на припущеннях, дійшов висновку про те, що даний позов є необґрунтованим

05.11.2020 р. позивачу стало відомо від відповідачки, що вона зверталась до місцевого відділення СЦ МВС № 1244 з приводу того, чи є арешт або обтяження по транспортному засобу марки Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 . Сервісним центром МВС № 1244 видано відповідь від 15.10.2020 р. № 31/4-1244-Ш-35, з якої вбачається, що транспортний засіб марки Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 не перебуває в арешті та відсутні будь які обмеження, але зареєструвати автомобіль позивач на себе не має можливості.

Суд, надавши правову оцінку обґрунтуванню заявлених вимог заяви, вважає наведену заявником підставу такою, що є нововиявленою в розумінні п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, наявність арешту майна перешкоджає позивачу оформити право власності на транспортний засіб Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 , а також не підтверджена наявність арешту на вищезазначене нерухоме майно.

Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з майна, що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: транспортний засіб марки Volkswagen Transporter Пасажирський-В,2006 року випуску, колір чорний, номер кузова(шасі рама) НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.08.2018 р., виконавче провадження № 56927646 про арешт майна боржника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.