Справа № 761/2182/20
Провадження № 2/761/1417/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участі представника позивача: ОСОБА_5,

представника відповідача: Дерев`янчук В.А.,

представника третьої особи - Фонду

державного майна України: Ленько М.М.,

третьої особи - Акціонерного

товариства "Українська залізниця": Лях К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» в особі адвоката Сизова Юрія Юрійовича, треті особи - Фонд державного майна України, Акціонерне товариство "Українська залізниця" про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» в особі адвоката Сизова Юрія Юрійовича про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності.

Під час слухання справи як треті особи було залучено - Фонд державного майна України, Акціонерне товариство "Українська залізниця".

В позовних вимогах позивач просить:

- визнати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 191,2 кв.м., розташованому на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 від 14.11.2017 року, дійсним;

- визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення загальною площею 191,2 кв.м., розташованому на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовані тим, що Акціонерне товариство «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» ліквідується за законодавством Австрії. До складу ліквідаційної маси увійшло в тому числі і нежитлове приміщення загальною площею 191,2 кв.м., розташованому на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 , яке належить товариству на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.1997 року.

Як зазначає позивач, рішенням Комерційного суду м.Відня від 14.12.2017 року було схвалено договір купівлі-продажу від 14.11.2017 року за яким зазначені нежитлові приміщення були продані позивачу за 22 000,00 Євро.

Позивач в позові зазначає, що він намагався заздалегідь домовитись про час та місце нотаріального посвідчення договору, однак представник відповідача ухилявся від нотаріального посвідчення договору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заяви, оскільки на даний час немає можливості нотаріально посвідчити правочин у зв`язку з накладенням арешту на нежитлове приміщення.

Представники третіх осіб в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог.

Представник Фонду державного майна України зазначив, що зазначена в п.2.2 Договору ціна не відповідає ринковій вартості, а тому оскільки договір не містить усіх істотних умов, Фонд вважає його таким, що не укладений.

Представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" в судовому засіданні зазначив, що в позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на приміщення площею 191,2 кв.м., що не відповідає умовам спірного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, нежитлове приміщення загальною площею 182,6 кв.м., розташоване на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 та на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.1997 року належить на праві власності Акціонерному товариству «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт». Право власності було зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна

Суду під час слухання справи не було надано для огляду оригінал зазначеного договору з відміткою БТІ про реєстрацію права власності.

Тому суд був вимушений для усунення сумнівів звернутись до Київського міського бюро технічної інвентаризації із відповідним запитом.

Як вбачається з матеріалів справи, Комерційний суд міста Відень відкрив санаційне провадження щодо майна Акціонерного товариства «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» та конкурсними управляючими було призначено адвокатів Маттіас Шмідт та Крістіан Подошек .

ОСОБА_1 17.02.2017 року через адвоката Віру Шайбер зробив пропозицію про купівлю комерційного приміщення, яке належить Акціонерному товариству «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» та знаходиться в м.Києві покупною ціною у розмірі 22 000,00 Євро.

Варто зауважити що в пропозиції не вказано адресу розташування приміщення, не вбачається, що додатком до пропозиція був проект договору від 14.11.2017 року.

Рішенням від 14.12.2017 року ліквідатор Матіас Шмідт в рамках справи про неплатоспроможність схвалив договір купівлі-продажу від 14.11.2017 року, переклад якого з української мови на німецьку засвідчений 04.12.2017 року, на підставі якого належні боржнику на праві власності комерційні приміщення у м.Києві (Україна) були продані ОСОБА_1 за ціною 22 000,00 Євро.

Суду не було надано копію засвідченого 04.12.2017 року договору від 14.11.2017 року.

В той же час, суду надано копію договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.11.2017 року, укладеного між Фірма «Етранс А», яку представляє Др.Матіас Шмідт, якого представляє Сизов Ю.Ю. та діє на підставі довіреності, посвідченої магістром Петером Бауером, заступником муніципального нотаріуса доктора Міхаеля Умфаера (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (далі - Покупець) за умовами якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність нежитлове приміщення розташоване на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 , яке складається з шести кімнат. Як вбачається з тексту договору, загальна площа відчужуваного приміщення складає 182,6 кв.м.

Як зазначили сторони в договорі, продажна вартість приміщення становить 22 000,00 Євро, які покупець до нотаріального посвідчення договору перерахував на рахунок адвоката Віри Шейбер. Вказана сума після затвердження судом про банкрутство перераховується Продавцю.

В той же час позивач не надав до матеріалів справи доказів перерахування коштів на рахунок Віри Шейбер та не було надано доказів, що після затвердження договору судом (тобто після 14.12.2017 року) вказана сума була перерахована на рахунок продавця.

Так само не було надано суду копію нотаріально посвідченої заяви продавця про отримання коштів, як передбачено п.2.4 Договору.

Як зазначив позивач в позовній заяві, представник продавця ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, а тому для захисту порушеного права він звернувся до суду з цим позовом.

На підтвердження факту ухилення продавця від нотаріального посвідчення правочину, позивач надав копії листів від 12.01.2018 року та 22.02.2018 року в яких позивач просив Сизова Ю.Ю. з`явитися 18 січня о 15.00 та 27 лютого о 10.00 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. для засвідчення договору купівлі-продажу.

Листами від 15.01.2018 року та 25.02.2018 року Сизов Ю.Ю. повідомив ОСОБА_1 про неможливість з`явитися у вказаний час до нотаріуса. Причини не вказав.

Як встановлено судом, на нежитлові приміщення загальною площею 182,6 кв.м., розташованому на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_1 накладений арешт ухвалою Печерського районного суду м.Києва (справа №757/32252/18-к) від 05.07.2018 року в межах кримінального провадження №0005010.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з положеннями статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 1 статті 334 ЦК України визначає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.3 ст.334 ЦК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Стаття 220 ЦК України визначає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно із ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За положеннями статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Як визначає стаття 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 657 ЦК України визначає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз`яснив, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК (435-15).

Отже, оскільки під час слухання справи встановлено, що на даний час не втрачена можливість нотаріального посвідчення правочину, після скасування арештів, не можливість особи (в даному випадку представника продавця) з`явитись для посвідчення договору купівлі-продажу без зазначення причин такої неявки не свідчить що на даний час втрачена можливість нотаріального посвідчення правочину. Враховуючи що договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчується нотаріусом і підлягає державній реєстрації, яка проводиться одночасно під час вчиненні нотаріальної дії, а тому в даному випадку не підлягають застосуванню положення ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки такий правочин є неукладеним.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» в особі адвоката Сизова Юрія Юрійовича, треті особи - Фонд державного майна України, Акціонерне товариство "Українська залізниця" про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула