441/2245/20 2/441/206/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2021р. представник позивача звернулася до суду в інтересах позивача про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_2 , покликаючись на те, що 07.03.2018р. між сторонами у справі було укладено Договір про надання безпроцентної позики, за яким позивач передав відповідачу кошти в розмірі 1400 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 07.11.2018р. включно. Відповідно до п.4 вказаного Договору підписанням такого позичальник підтвердив факт одержання ним від позикодавця грошових коштів. На сьогоднішній день ОСОБА_2 кошти не повернув, його обіцянкам повернути кошти ОСОБА_1 не вірить, оскільки дії відповідача свідчать про зворотне. Відповідач ОСОБА_2 не повертає навіть кошти на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04.08.2020р. у цивільній справі № 441/154/20, предметом позову у якій було стягнення коштів на підставі договору від 25.08.2018р.. В договорі від 07.03.2018р. встановлено строк виконання зобов`язання - до 07.11.2018р. включно, проте відповідач до сьогодні кошти позивачу не повернув.

Вказувала, що позивачем також здійснено розрахунок 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 31 долар США 75 центів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 27.11.2020р. становить 903.06 грн.. Крім того, згідно п.10 Договору, укладеного між сторонами, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0.4 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Відтак позивачем здійснено розрахунок пені за договором позики від 07.03.2018р. і розмір такої становить 4121 долар США 60 центів. Проте, враховуючи строки позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки, розрахунок пені в межах 1 року складає 946 доларів США 40 центів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 27.11.2020р. становить 26918.27 грн., які позивач вважає справедливим стягнути з відповідача, який більше 2 років користується його коштами і не повертає такі. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 2378 доларів США 15 центів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент звернення до суду складає 67641.24 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання безпроцентної позики від 07.03.2018р., яка станом на 27.11.2020р. складає 2378.15 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 27.11.2020р. складає 67641 грн. 24 коп., з яких 1400 доларів США сума основного боргу, 31.75 доларів США 3 % річних, нараховані відповідно до ст.625 ЦК України, та 946.40 доларів США пеня. Також просить стягнути з відповідача в користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі та просять його задоволити, а також стягнути з відповідача в користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про визнання позову, в якій також просить суд стягнути судові витрати у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, а також зменшити розмір судових витрат, які підлягають до стягнення, оскільки він перебуває у важкому матеріальному становищі.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено у ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вищенаведених норм вбачається, що договір позики має ознаки реального правочину, виконання якого відбувається в момент його укладення, і сам договір є свідченням цього виконання, на відміну від консенсуальних правочинів, які виконуються сторонами після укладення самого правочину (в майбутньому). Таким чином письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошових коштів позичальнику.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.03.2018р. ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) доларів США та зобов`язувався повернути такі до 07.11.2018р.), про що розписався у письмовому договорі про надання безпроцентної позики (а.с.11).

Пунктом 4 Договору про надання безпроцентної позики від 07.03.2018р., укладеного між сторонами, встановлено, що підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця грошових коштів в сумі, зазначеній в п.3 цього договору. Таким чином, підписавши вказаний вище договір, ОСОБА_2 одночасно визнав факт передачі йому коштів позивачем в сумі 1400 доларів США.

Станом на момент подання позовної заяви ОСОБА_2 свої договірні зобов`язання не виконав та не повернув надану йому грошову позику.

Беручи до уваги те, що зі сторони відповідача порушилися умови виконання грошового зобов`язання і він не повернув ОСОБА_1 суму позики у строки, встановлені договором, в установленому законом порядку договір позики недійсним не визнавався, відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву, а тому є усі підстави для стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за вказаним вище договором.

Представником позивача обраховано 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 31.75 долар США, що відповідно до курсу НБУ станом на 27.11.2020р. становить 903 грн. 06 коп.. Відповідачем вказаний розмір нарахованих 3 % річних не оспорюється, інші розрахунки ним не надані, а відтак у суду не має підстав сумніватися в правильності таких нарахувань.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею згідно ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається із п.10 укладеного між сторонами договору, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та сплатити пеню в розмірі 0.4 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку пені, проведеного представником позивача, така в межах позовної давності за один рік становить 946.40 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент звернення до суду становить 26918 грн. 27 коп.. Вказаний розмір пені не спростований відповідачем у справі, обрахований із основної суми боргу у розмірі, встановленому в письмовому договорі з дотримання вимог законодавства з приводу скороченого строку позовної давності за вимогами про стягнення пені, а відтак підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп..

З приводу витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За положеннями ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.4 ст.133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання ч.4 ст.133 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно поданого адвокатом Матвіїв Є.І. клопотання про долучення доказів фактично понесених судових витрат, позивачем ОСОБА_1 сплачено гонорар за надання правничої (правової) допомоги в розмірі 6615 грн., а також 1396 грн. в якості компенсації за понесені адвокатом витрати (плачений судовий збір, поштові витрати та витрати, пов`язані із доїздом адвоката до суду), тобто всього 8011 грн..

Із змісту заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову від 22.03.2021р. вбачається, що він заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8011 грн. грн., покликаючись в основному на нескладність такої категорії справ, його визнання позову до початку розгляду справи по суті.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2021р., адвокат Матвіїв Є.І. надала ОСОБА_1 правову допомогу, що складається з наступного: вивчення матеріалів справи клієнта (1 год), усна консультація по справі (30 хв.), здійснення розрахунку заборгованості за розпискою (2 год), здійснення попереднього розрахунку судових витрат (2 год), внесення змін до розрахунку заборгованості за розпискою, формування квитанції про сплату судового збору, складення позовної заяви (4 год), підготовчі дії (2 год 30 хв), відстеження інформації про вручення позову до суду, про автоматичний розподіл справи (10 хв), відстеження інформації про стан розгляду справи (5 хв), усна консультація по справі (30 год), підготовка до судового засідання у справі (2 год), участь у судовому засіданні (в тому числі час, витрачений на дорогу) (1 год 30 хв.), усна консультація по справі (15хв.).

Відповідно до меморіальних ордерів № @2PL386277 та № @2PL390430 від 02.12.2020р., ОСОБА_1 перераховано на розрахунковий рахунок адвоката Матвіїв Є.І. 6615 грн. в якості гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги та 1396 грн. в якості компенсації витрат і поштових витрат.

Керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням наявності заперечень іншої сторони щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та конкретних обставин справи і, зокрема, предмету спору, який не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, що обсяг наданих адвокатських послуг та складність складених процесуальних документів не вимагали у адвоката з повною вищою юридичною освітою та стажем роботи в галузі права значної юридичної та технічної роботи, значення справи для сторін та їх фінансового стану, а також часу здійснення представництва в суді (участь у 1 підготовчому судовому засіданні загальною тривалістю менше 30 хв.), суд вважає, що заявлена позивачем сума (6615 грн.) витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечитиме принципу розподілу таких витрат.

За таких обставин, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 4 000 грн., що відповідатиме характеру виконаної адвокатом роботи (вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви) та витраченому нею часу в судовому засіданні 01.02.2021р., принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи.

У зв`язку з наведеним до стягнення підлягають понесені позивачем та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн., а також понесені адвокатом додаткові витрати в сумі 179.95 грн. (поштові витрати та витрати, пов`язані із забезпеченням приїзду адвоката до суду). Питання про стягнення з відповідача в користь позивача понесених адвокатом витрат на оплату судового збору вирішено вище, 50 % такої суми стягнуто з відповідача в користь позивача, інші 50% підлягають поверненню з Державного бюджету України в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України, а тому такі витрати не можуть бути повторно стягнуті з відповідача в рахунок понесених адвокатом додаткових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14-15, 530, 625, 1046-1047, 1050 ЦК України, ст.ст.5, 10, 18-19, 141, ч.1 ст.142, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , заборгованість за договором безпроцентної позики від 07.03.2018р. в сумі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) доларів США 15 центів, що станом на момент звернення до суду становить 67641 (шістдесят сім тисяч шістсот сорок одну) грн.. 24 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 4179 (чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 95 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції про сплату № 83215 від 01.12.2020р., що становить 420 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Суддя О.І. Ференц