Дата документу 15.03.2021 Справа № 937/55/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/55/21 Головуючий у 1 інстанції Купавська Н.М.
Провадження №22ц/807/934/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Мелітопольгаз» про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03 лютого 2021 року та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло. В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався приписами ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якою передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

При цьому, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Мотивуючи ухвалу про повернення позовної заяви з підстав зловживання позивачем процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, суддя першої інстанції виходив з того, що в Мелітопольському міськрайонному суді в провадженні судді Ковальової Ю.В. (справа №9127/20, провадження 2/937/3758/20) знаходиться аналогічний позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Мелітопольгаз» про визнання дій протиправними та стягнення коштів, тобто позовна заява, що була подана ОСОБА_1 05 січня 2021 року, подана до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав. Суд першої інстанції також зазначив, що в порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, частина 2 статті 197 ЦПК України та частина 1статті 222 ЦПК України передбачають розгляд судом клопотань та заяв у підготовчому судовому засіданні та судовому засіданні.

Параграф 2 глави1розділу ІІІ ЦПК України регулює питання подачі заяв, клопотань з процесуальних питань.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Проаналізувавши вказані норми права, апеляційний суд приходить до висновку, що положення ч.3 ст.44 ЦПК України стосуються заяв, клопотань, скарг, поданих учасниками справи, і не застосовуються до позовної заяви.

Дії судді, після отримання ним позовної заяви, чітко врегульовані главою 2 розділу ІІІ ЦПК України.

Вичерпний перелік випадків повернення позовної заяви, передбачений ч. 4 ст. 186 ЦПК України, а наслідки подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України регулюються, зокрема, частинами першою-третьою ст.185 ЦПК України. Позовна заява, подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України підлягає поверненню, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тобто після залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовані норми ч.3 ст.44 ЦПК України до позовної заяви, поданої ОСОБА_1 .

Щодо посилання суду першої інстанції на наявність в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області аналогічного позову, колегія суддів зазначає, що вказані обставини, за умови їх беззаперечного існування, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до положень п. 6 ч. 4 статті 185 ЦПК України.

При цьому, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази знаходження у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області аналогічного позову, зокрема, належним чином засвідчена ухвала, довідка канцелярії суду з інформаціє. з автоматизованої системи документообігу, тощо.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК Українитаст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. Практика ЄСПЛ, зокрема, у рішенні "Меньшакова проти України" вказує, що "право на суд" включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

Зважаючи на вказані обставини та процесуальні норми, суд першої інстанції помилково зробив висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Мелітопольгаз» про визнання дій протиправними та стягнення коштів відповідно до частини 3 статті 44 ЦПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанціїдля продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: