Провадження №2/359/370/2021
Справа №359/321/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

за участю

секретаря Рожковій Ж.Р.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок невчасного виконання грошового зобов`язання за рішенням суду.

Позов обгрунтував тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задоволено частково. Судом вирішено: стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоди в сумі 181262 грн. 14 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. та 2035 грн. судового збору, а всього 188297 грн. 14 коп.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 року у справі № 755/14795/16-ц набрало законної сили 05.05.2017.

На день звернення із даною позовною заявою до суду, відповідач рішення від 22.03.2017 належним чином не виконав на поточний момент борг не погашено, стягувач отримав лише часткове погашення боргу з доходів ОСОБА_3 .

Отже позивач вказує, що має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення.

У відповідності до власного розрахунку та в межах строків позовної давності позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь: 14910,60 грн. - 3 % річних, нарахованих за період з 06.05.2017 року по 26.12.2019 року за невиконання грошового зобов`язання; 40889,07 грн. інфляційних витрат за цей же період, а всього 55799,67 грн.

Ухвалою судді від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнав позов та заперечив проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що ОСОБА_3 про наявність боргу дізнався лише 02.02.2018 року тому зобов`язання по сплаті боргу у відповідача виникло із зазначеної дати. Таким чином розрахунок інфляційних витрат та 3% річних повинен був бути розрахований з 02.02.2018 року по 26.12.2019 року.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 755/14795/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова компанія «Скайд» - задоволено частково, судом вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоди в сумі 181262 грн. 14 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. та 2035 грн. судового збору, а всього 188297 грн. 14 коп. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 року у справі № 755/14795/16-ц набрало законної сили 05.05.2017. (а.с.7-9).

З виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом міста Києва 12.05.2017, слідує, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2019 у справі № 755/14795/16-ц набрало законної сили 05.05.2017 року (а.с.10-11).

Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2018 у справі № 755/14795/16-ц рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2019 у справі № 755/14795/16-ц залишено без змін, а апеляційну без задоволення (а.с. 12-18).

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 року у справі № 755/14795/16-ц набрало законної сили 05.05.2017 року (а.с.9).

Встановлено, що відповідно до довідки №8692 від 10.02.21 року виданої Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, стягувачу ОСОБА_1 перераховано в рахунок погашення боргу кошти в розмірі: 26.06.2019 - 1000 грн., 06.09.2019 - 792,90 грн., 15.11.2019 року - 293,30 грн., 26.11.2019 року - 295,20 грн., 28.02.2020 - 981,90 грн., 25.03.2020 - 294,30 грн., 26.05.2020 - 744,30 грн., 24.06.2020 - 450,00 грн., 27.07.2020 - 450,00 грн., 28.09.2020 - 1350,00 грн., 28.10.2020 - 495,00 грн., 01.12.2020 - 450,00 грн., 23.12.2020 - 450,00 грн., 02.02.2021 - 450,00 грн.

Як зазначено у вказаній довідці, залишок боргу станом на 10.02.2021 року становить 179801 грн. 14 коп. (а.с. 105)

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відтак, на підставі вказаного вище судового рішення, яке вступило в законну силу 05 травня 2017 року, у відповідача виникло зобов`язання перед ОСОБА_1 сплатити на користь останнього суму у загальному розмірі 188297,14 грн.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що на виконання вищевказаного судового рішення було відкрито виконавче провадження відповідно до довідки №8692 від 10.02.21 року боржником в рахунок погашення боргу було перераховано суму в розмірі 8496 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість у відповідача відповідно до умов ч.2 ст.625 ЦК України станом на 26.12.2019 року становить 14910,60 грн. - 3 % річних, нарахованих за період з 06.05.2017 року по 26.12.2019 року за невиконання грошового зобов`язання; 40889,07 грн. інфляційних витрат за цей же період, а всього 55799,67 грн. (а.с.102-104).

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року в справі 127/15672/16-ц).

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

Представник відповідача в своїх письмових поясненнях (а.с.109-112), не заперечив проти розрахунків позивача щодо розміру завданих збитків, проте вказав, що вважає розрахунок інфляційних витрат та 3% річних повинен був бути розрахований з 02.02.2018 року, оскільки саме тоді позивач дізнався про наявний борг.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Статтею 289 ЦПК України передбачено, що заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2017 року набрало законної сили 05.05.2017 року, постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2018 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.03.2019, залишено без змін, Таким чином саме з моменту набрання чинності рішення суду Дніпровського районного суду міста Києва у відповідача перед позивачем виник борг у розмірі 188 297 грн. 14 коп. саме з 06.05.2017 року, яке підлягає негайному виконанню.

Відтак, у зв`язку із неналежним (простроченим) виконанням відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 14910,60 грн. - 3 % річних, нарахованих за період з 06.05.2017 року по 26.12.2019 року за невиконання грошового зобов`язання; 40889,07 грн. інфляційних витрат за цей же період, а всього 55799,67 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 при поданні до суду позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат сплатив судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., отже відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 625 ЦК України, та керуючись ст. ст.4, 12, 13, 76, 81, 263-265, 268, 274, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 грошові кошти в розмірі 55 799,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09.03.2021 року.

Суддя: Чирка С.С.