Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/252/2021 Справа № 641/9326/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 99 557,78 грн., а також судові витрати в розмірі 995,58 грн.

28.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить до закінчення розгляду справи № 641/9326/21 заборонити відчуження належної ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14408614.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову зазначив, що відповідач ОСОБА_2 вживаються активні заходи щодо продажу належного їй нерухомого майна, тобто існують підстави стверджувати, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову щодо заборони відчуження вищевказаного нерухомого майна, виконання рішення по справі буде значно утруднено або навіть це може призвести до неможливості виконання рішення суду. Також, зазначив, що сума заборгованості відповідача на теперішній час становить більше 125 000 грн., а тому заходи забезпечення позову, на його думку, співмірними із заявленими позовними вимогами.

Ознайомившись з матеріалами справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 99 557,78 грн., а також судових витрат в розмірі 995,58 грн., та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.12.2021 року, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 125 097,38 грн., а також судових витрат в розмірі 1250,97 грн.

Однак, в своїй заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить заборонити відчуження належної ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що позовні вимоги позивача стосуються стягнення заборгованості за договором позики. В той час як, вимоги клопотання про забезпечення позову ґрунтуються на забороні відчуження щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тобто у відповідності до ст. 149 ЦПК України виконання рішення у даній цивільній справі не стосується вищевказаного нерухомого майна.

Крім того, позивач в своєму клопотанні зазначає, що сума заборгованості відповідача становить більше 125 000 грн., а тому заходи забезпечення позову, на його думку є співмірними із заявленими позовними вимогами. Однак, належного обґрунтування, як-то вартості нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та доказів на підтвердження вказаного твердження позивачем до суду не надано.

Також, суд зазначає, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292716842 від 27.12.2021 року на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , на який позивач просить накласти заборону відчуження, вже накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, обтяжувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», особа майно/права якої обтяжені ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача заявлені в клопотання про забезпечення позову стосуються майнових прав на нерухоме майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають предмету позову та заявленим позовним вимогам щодо стягнення заборгованості за договором позики, та відповідно вжиття вказаних заходів не впливає на виконання рішення суду в майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявлені в ній вимоги не відповідають предмету спору, не впливають на утруднення виконання рішення в майбутньому, а також заявник посилається на загальні підстави забезпечення позову, тоді як доказів щодо необхідності його забезпечення та існування реальної загрози не виконання рішення суду, до суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позовуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -М. Ю. Онупко