Справа № 363/4583/20
Провадження № 2-з/761/195/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльова Лариса Михайлівна про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльова Лариса Михайлівна про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Одночасно з цим до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивачка просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири.

Заява вмотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»», що є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит»» та Товариства з обмеженою відповідальністю -Фінансова компанія «Арагон»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна про визнання недійсними Договору про відступлення прав вимоги №8 від 02.04.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 02.04.2019 року.

В обґрунтування необхідності вжиття судом вищевказаних заходів забезпечення позову, наявністю зв`язку між цими заходами та позовними вимогами, їх співмірністю, позивач зазначає наступне.

Згідно поданої позовної заяви вбачається, що 02 квітня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк фінанси та кредит» -місцезнаходження якого є м. Київ, Вул. Січових Стрільців (Артема), буд. 60 ідентифікаційний код юридичної особи ()та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон»» (місцезнаходження якої є: 03065, м. Київ, вул. Козелецька, буд. 24, оф. 10), ідентифікаційний код () було укладено Договір №8 про відступлення прав вимоги. Передумовою укладення вказаного Договору були результати відкритих торгів (аукціону), оформлений протоколом електронних торгів №UА-ЕА-2019-02-05-000005-b від 11.03.2019 року.

За цим Договором в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальника та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору (п.1 Договору відступлення).

Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основними Договорами, включаючи право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за основним договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах передбачених Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до до Нового кредитора, визначені у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основним договором переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. За виключенням права нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основного договору.

За змістом п. 1.1. Договору №8 про відступленням прав вимоги «Сторони домовилися, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за іпотечним договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та був посвідчений нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно з цим договором та підлягає нотаріальному посвідченню».

Також 02 квітня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон»» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровано в реєстрі за №252.

Звертає увагу суду на той факт, що предметом Договору іпотеки, вимога за яким підлягає відступленню відповідно до Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 02.04.2019 року, є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та с єдиним її житлом.

Вказує, що станом на момент подачі вказаної заяви, оголошення про продаж вказаної квартири вже було розміщено на сайті «ОЛХ». Таким чином, на переконання позивачки, існує ризик відчуження вказаного об`єкту нерухомості, що може призвести до порушення права приватної власності позивача, та утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є визнання протиправним та скасування Рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Циганок Анни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого зареєстровано право приватної власності на квартиру під номером АДРЕСА_2 за фізичною особою ОСОБА_2 , а також скасування відповідного запису.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання недійсними Договору про відступлення прав вимоги №8 від 02.04.2019 року та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, об`єктом якого є , є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв. м.

Разом із тим, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Приватний нотаріус Журавльова Лариса Михайлівна про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: