Справа № 125/362/21
Провадження № 22-ц/801/1815/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 рокуСправа № 125/362/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Міхасішина І. В., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії структурної одиниці «Жмеринські електромережі» з розгляду акту про порушення №01245 від 20.01.2021 року, оформлене протоколом № 15 від 04.02.2021, та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих оператору системного розподілу, внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 01 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Салдан Ю. О. в приміщенні суду в м. Бар, -

в с т а н о в и в :

04 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (далі АТ «Вінницяобенерго») про визнання незаконним та скасування рішення комісії структурної одиниці «Жмеринські електромережі» з розгляду акту про порушення № 01245 від 20 січня 2021 року, оформлене протоколом № 15 від 04 лютого 2021 року. /а. с. 2-6/.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 січня 2021 стосовно ОСОБА_1 представники структурної одиниці «Жмеринські електричні мережі» склали акт про порушення № 01245, щодо порушення п.п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила роздрібного ринку електричної енергії, Правила). В Акті зазначено, що ОСОБА_1 самовільно підключився до електричної мережі оператора системи розподілу поза розрахунковими приладами обліку, з порушенням схеми обліку, за допомогою прихованої проводки у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті чого розрахували кількість спожитої необлікованої електричної енергії, без зазначення періоду споживання, і її вартість встановили у сумі 34384 гривні 81 копійка.

Позивач вважав, що рішення комісії із розгляду вказаного акта є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки він не є споживачем електричної енергії за адресою, яку відповідач вказав у Акті, та не проживає у цьому житловому будинку. Власником вказаного будинку АДРЕСА_2 з 25 липня 2009 року є ОСОБА_3 , наразі ОСОБА_4 . В Акті вказано, що порушення виявлено у житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а такої адреси взагалі не існує. До 29 жовтня 2020 року у будинку номер 70 проживала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що відповідачем не доведено факт порушення ним Правил, оскільки він не є ні власником вказаного житлового будинку, ні його орендарем, з листопада 2020 року у вказаному житловому будинку взагалі ніхто не проживає.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення комісії СО «Жмеринські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» з розгляду акта про порушення № 01245 від 20 січня 2021 року, оформлене протоколом № 15 від 04 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1

02 квітня 2021 року АТ «Вінницяобленерго» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих оператору системного розподілу, внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії. /а. с. 45-51/.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що між Товариством і ОСОБА_5 було укладено договір про користування електричною енергією №20080147 за адресою АДРЕСА_1 . Про те, що з 25 липня 2009 року власником домоволодіння за вищезазначеною адресою є ОСОБА_2 CO «Жмеринські ЕМ» (тоді ще СО «Барські ЕМ») ніхто не повідомив і не звернувся за переоформленням особового рахунку та договору на нового власника. Оскільки за вищевказаним особовим рахунком здійснювалося споживання електричної енергії та проводилася її оплата, вважається, що ОСОБА_2 прийняла умови публічного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, як новий власник та споживач електричної енергії.

АТ «Вінницяобленерго» вказувало, що 20 січня 2021 року представники СО «Жмеринські ЕМ» в будинку споживача виявили порушення пункту 5.5.5 Правил, а саме: самовільне підключення до електричної мережі, що не є власністю оператора системи розподілу, яке здійснено за допомогою прихованої електропроводки. Споживач змонтував безоблікове підключення в прихованому місці на ділянці електричної мережі від ізоляторів трубостійки до вхідних клем лічильника. При знятті показів засобу обліку це безоблікове підключення виявити неможливо. Спожита таким чином електроенергія споживалась, а її кількість не обліковувалась. За цим фактом в присутності ОСОБА_1 , який представився як споживач та власник домоволодіння номер АДРЕСА_1 вояків, був складений у 2-х автентичних примірниках акт про порушення № 01245. Примірник акта про порушення ОСОБА_1 підписав особисто, зауважень до акта не висловив, порушення визнав повністю, про що сам в акті і зазначив та підтвердив своїм підписом. 04 лютого 2021 року акт про порушення був винесений на розгляд комісії. ОСОБА_1 був присутній на засіданні комісії, зауважень до її дій чи акта у нього не було, порушення визнав повністю, що підтверджується протоколом комісії.

АТ «Вінницяобленерго» також зазначало, що оскільки при контрольному огляді приладу обліку споживача та знятті показників засобу обліку дане безоблікове підключення виявити немає можливості, тому обсяг та вартість необлікованої електричної енергії нараховано за 366 дні, тобто за 12 місяців за тарифами (цінами) для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення споживачем Правил. В Акті про порушення та в протоколі засідання комісії споживачу зазначено всі необхідні пункти Правил та параметри, згідно з якими комісія провела розрахунок обсягу та вартості необлікованої електроенергії. Споживач не виявив бажання отримати розгорнутий розрахунок. Нанесені оператору системи розподілу збитки становлять 34384 грн. 81 коп.

Виходячи з наведеного, АТ «Вінницяобленерго» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Жмеринські ЕМ» 34384 грн 81 коп. завданих збитків.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року зустрічні позовні вимоги об`єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами /а. с. 95-96/.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 01 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії структурної одиниці «Жмеринські електромережі» з розгляду акту про порушення № 01245 від 20 січня 2021 року, оформлене протоколом № 15 від 04 лютого 2021 року.

Зустрічний позов АТ «Вінницяобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих оператору системного розподілу внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії в сумі 34384,81 гривень задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Жмеринські електромережі» 34384 (тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні) 81 копійку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Жмеринські електромережі» 1135 (тисячу сто тридцять п`ять) гривень сплаченого судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині вирішення зустрічних позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 42, 48, 193 ЦПК України прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження із первісним позовом, оскільки позивач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, проте зустрічний позов заявлено 06 квітня 2021 року, тобто подано зустрічний позов з порушенням строку, встановленого ЦПК України.

Крім цього, АТ «Вінницяобленерго» до позовної заяви всупереч частини четвертої статті 177 ЦПК України не додано документу, який би підтверджував сплату судового збору.

Зазначає, що порушення Правил користування електроенергією мало місце в житловому будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Проте, згідно з рішенням Барського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 . У той же час, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 не зареєстроване право власності на жодне нерухоме майно. Позивачем не надано суду доказів, який би підтверджував факт вчинення порушення Правил користування ОСОБА_2 .. Відносно ОСОБА_2 не було складено акту про порушення ПРРЕЕ.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що попереднім власником житлового будинку в порядку спадкування за законом являлися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину від 26 травня 1967 року. У 1968 році ОСОБА_5 подарувала свою частку вказаного житлового будинку ОСОБА_7 .. Також судом не взято до уваги, що раніше в даному житловому будинку проживали два власники. Будинок було поділено на дві частини, в яких було встановлено електролічильники, які на даний час працюють і які опломбовані.

Позивачем не надано суду доказів, хто саме і коли вчинив порушення ПРРЕЕ. Між АТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_2 не було укладено жодного договору про постачання електричної енергії споживачу.

Також зазначає, що чинне законодавство України не передбачає обов`язку нового власника житлового будинку повідомляти АТ «Вінницяобленерго» про зміну власника нерухомого майна.

Суд першої інстанції також безпідставно допустив до участі у справі представників АТ «Вінницяобленерго» Павич О. Й. та Перебийніс І. О., які не надали суду документів, які б підтверджували їх повноваження на представництво АТ «Вінницяобленерго».

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Вінницяобленерго», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. /а. с. 203-207/.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просив її задовольнити.

Представник АТ «Вінницяобленерго» просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісних позовних вимог в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України не перевіряється.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині, що переглядається відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

20 січня 2021 року уповноважені представники АТ «Вінницяобленерго» склали акт про порушення № 01245, додатками до якого зазначено вісім фотознімків, відео та сейфпакет з кабелем. Актом зафіксовано порушення пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії у будинку номер АДРЕСА_2 , а саме: виявлено самовільне підключення до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, яке здійснено за допомогою прихованої електропроводки, змонтовано безоблікове підключення в прихованому місці на ділянці електричної мережі; при знятті показів засобу обліку дане безоблікове підключення виявити немає можливості. Для виявлення прихованого самовільного підключення та місця його підключення до електричної мережі використовувалась струмовимірювальна штанга. Акт складено в присутності ОСОБА_1 і ним підписано. У розділі «зауваження до складеного акту» ОСОБА_1 вказав: «порушення визнаю, претензій не маю». Ці обставини підтверджуються даними акта про порушення АТ «Вінницяобленерго» № 01245 від 20 січня 2021 року, показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Повноваження інженера ОСОБА_8 , електромонтера ОСОБА_9 , майстра ОСОБА_10 на складання актів про порушення підтверджується: посвідченням № НОМЕР_1 , яке видано на ім`я ОСОБА_8 , посвідченням № НОМЕР_2 , яке видано на ім`я ОСОБА_9 , посвідченням № НОМЕР_3 , яке видано на ім`я ОСОБА_10 , наказом СО «Жмеринські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» № СО-53-1/1 від 04.01.2021.

Згідно з протоколом № 15 засідання комісії СО «Жмеринські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» із розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 04 лютого 2021 року, вирішено провести нарахування відповідно до пп. 7 п. 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії. На засіданні комісії був присутній ОСОБА_1 , який підписав протокол без зауважень. У протоколі також зазначено, що споживач порушення визнав повністю, не згідний із сумою нарахування. Ці обставини підтверджуються даними протоколу №15 засідання комісії від 04 лютого 2021 року.

Згідно з розрахунком збитків за актом про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 01245 від 04 лютого 2021 року сума нарахованих збитків становить 34384,81 грн. ОСОБА_1 посвідчив факт ознайомлення з розрахунком своїм підписом. Ці обставини підтверджуються даними розрахунку від 04 лютого 2021 року, який підписано членами комісії.

Власником будинку номер АДРЕСА_2 за рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24 червня 2009 року у справі № 2 «ц»-674/2009 визнано ОСОБА_3 . Учасники справи визнали ту обставину, що вулиця Островського перейменована на вулицю Галицьких вояків без зміни нумерації будинків.

ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 від 15 червня 2018 року, яке видано виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області.

Структурна одиниця «Жмеринські електричні мережі» (скорочена назва СО «Жмеринські ЕМ») входить до складу АТ «Вінницяобленерго» як виробничий підрозділ і не є юридичною особою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Положенням про структурну одиницю «Жмеринські електричні мережі» Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» та наказом АТ «Вінницяобленерго» № 466 від 21.12.2020.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії як власник будинку, факт самовільного підключення і безоблікового споживання електричної енергії підтверджується належними і допустимими доказами, ОСОБА_2 не доведено, що порушення в її будинку відбулось не з її вини, факту безоблікового споживання і правильності проведеного розрахунку вартості необлікованої енергії під час судового розгляду не спростовано, то нарахована сума підлягає стягненню із ОСОБА_2 .. Належним відповідачем за цим позовом є саме ОСОБА_2 , тому у задоволенні зустрічних вимог до ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки він не є власником будинку, не проживає у ньому, а фактичного використання ним електроенергії поза обліком не доведено.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення зустрічних позовних вимог зроблений за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії» (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спору між сторонами).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.

За вимогами частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

У справі встановлено, що між АТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_2 виникли правовідносини енергопостачання.

Згідно зі статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо.

Відповідно до пункту 2.1.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі.

Згідно з пунктом 2.1.7. ПРРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Оскільки в належному ОСОБА_2 будинку наявний опломбований і облікований АТ «Вінницяобленерго» лічильник, під час перевірки в будинку були увімкненні електроприлади, факт сплати рахунків за використану електроенергію, які виставляв оператор, під час судового розгляду не спростовано, то факт споживання електроенергії в будинку і оплати її облікованої кількості не викликає у суду сумніву. Ці обставини судом першої інстанції обґрунтовано визнано такими, які свідчать, що ОСОБА_2 , як власник будинку, приєдналась до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії і саме її слід вважати споживачем електричної енергії.

Нормами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором (пункти 1, 11 частини 2 статті 7).

Відповідно до пункту 2.1.8. ПРРЕЕ для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи, зокрема, копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення) (підпункт 3).

З наведених норм законодавства вбачається, що новий власник будинку ОСОБА_2 повинна була повідомити АТ «Вінницяобленерго» про те, що стала власником будинку. Відтак саме вона повинна нести ризик такого неповідомлення. Тому суд першої інстанції правомірно відхилив аргументи ОСОБА_2 про те, що вона не зобов`язана була повідомляти АТ «Вінницяобленерго» про зміну власника, як такі, що суперечать нормам чинного законодавства.

Отже, та обставина, що особовий рахунок не був переоформлений на ОСОБА_2 не спростовує висновку, що саме вона вважається споживачем.

Відповідно до пункту 2.3.4 ПРРЕЕ відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.

Споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання (пункт 5.5.5 ПРРЕЕ).

Відповідно до пункту 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії.

У пункті 8.2.4 ПРРЕЕ встановлено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

Пунктом 8.2.5 ПРРЕЕ передбачені вимоги до змісту акта про порушення і порядку його складання.

Так, у цьому пункті зазначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Отже, акт про порушення може бути складений не лише в присутності споживача або його уповноваженого представника, а й у присутності іншої особи, яка фактично надала доступ представнику оператора системи до відповідного об`єкта (у цій справі до будинку). Відповідно, підписується акт тією особою, яка була присутньою при його складанні. Законодавство не містить вимоги про те, що акт про порушення має бути підписаний обов`язково споживачем чи власником об`єкта. При цьому законодавством встановлено лише обов`язок представників оператора встановити особу, яка надала доступ до об`єкта, тобто її прізвище, ім`я, по батькові відповідно до офіційного документа, який посвідчує особу, і не передбачає з`ясування правового титулу, на підставі якого надано доступ до об`єкта.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував того факту, що саме він надав доступ працівникам АТ «Вінницяобленерго» до будинку, який належить його доньці ОСОБА_2 . Сама ОСОБА_2 , яка була присутня у судовому засіданні, не заявляла про незаконність вторгнення її батька ОСОБА_1 до її будинку і протиправність вчинених ним дій щодо допуску уповноважених представників оператора системи до будинку. Отже, акт про порушення правомірно був складений в присутності ОСОБА_1 і правомірно підписаний саме ним.

ОСОБА_1 під час складання акта не повідомив про чинного власника будинку, що підтверджується показаннями свідків, а також змістом самого акта, який він підписав без зауважень. Зважаючи на те, що право власності ОСОБА_2 на будинок не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отримавши будинок у власність вона не повідомила про це АТ «Вінницяобленерго» для внесення змін щодо персональних даних споживача електроенергії, тому, навіть проявивши розумну обачність, представники АТ «Вінницяобленерго» ні під час складання акта, ні під час засідання комісії з його розгляду не змогли б встановити, що власником будинку є саме ОСОБА_2 ..

За своєю суттю акт не є іменним документом, а фіксує сам факт виявленого порушення, тому він не може бути визнаний недійсним лише з тих підстав, що у ньому не зазначено власника об`єкта, за обставин непереоформлення особового рахунка з вини нового власника. В акті номером будинку, де виявлено порушення, вказано 70/1, хоча на момент складання акта номер будинку був 70.

Як пояснив представник позивача за первісним позовом, раніше будинок був поділений на дві частини і його власником були дві особи, однак на сьогодні номер будинку є 70. Зазначення в акті номеру будинку 70/1 представниками АТ «Вінницяобленерго» та свідками, які були допитані судом першої інстанції, пояснювалось тим, що за інформацією, яка була наявна в оператора, облікований ним лічильник знаходився в будинку саме з таким номером, і про зміну номера будинку оператора не повідомили. Позивач ОСОБА_1 та його представник не оспорювали, що саме в будинку, який належить ОСОБА_2 було виявлено безоблікове споживання електроенергії, не оспорювали, що саме цей будинок перевіряли представники АТ «Вінницяобленерго», а лише посилалися на формальну неточність в зазначенні адреси будинку.

ОСОБА_1 знаходився на об`єкті ОСОБА_2 , мав доступ до закритих приміщень ОСОБА_2 , допустив представників АТ «Вінницяобленерго» на об`єкт для проведення перевірки, чого не може зробити неуповноважена особа. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що акт про порушення ПРРЕЕ від 20 січня 2021 року № 01245 складений за участю уповноваженого представника ОСОБА_2 , як того вимагає пункт 8.2.5 ПРРЕЕ (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 зі справи № 916/1385/17, від 04.07.2018 зі справи № 914/2510/17).

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив, що порушення мало місце саме в будинку номер АДРЕСА_2 , який на сьогодні належить ОСОБА_2 . Така формальна неточність, за встановлених судом обставин справи, не може бути підставою для визнання акта таким, що складений з порушенням законодавчих вимог.

Акт про порушення за формою та змістом відповідає вимогам ПРРЕЕ, а стверджувані ОСОБА_2 неточності щодо номера будинку, які мали місце з вини споживача та особи, яка допустила до перевірки цього будинку, не свідчать про порушення ПРРЕЕ під час його складання. Відтак цей акт є належним доказом факту безоблікового споживання електричної енергії у будинку ОСОБА_2 внаслідок самовільного підключення до електричної мережі.

Відповідно до підпункту 20 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача; утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів.

Отже, відповідальність за стан внутрішніх електричних мереж будинку несе його власник, який повинен проявляти розумну обачність і не допускати споживання електроенергії поза приладами обліку. З цих мотивів суд відхиляє аргументи ОСОБА_2 про те, що до безоблікового споживання електроенергії призвела халатність працівників АТ «Вінницяобленерго», які своєчасно не виявили в будинку інший лічильник, який не перебував у них на обліку, а також своєчасно не виявили самовільного підключення.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є, серед іншого, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

В акті про порушення констатовані два види порушень, саме самовільне підключення до електричної мережі за допомогою прихованої електропроводки з порушенням схеми обліку, і як наслідок такого підключення безоблікове споживання електричної енергії. Сума збитків була нарахована саме за безоблікове споживання електричної енергії.

Нормами спеціального законодавства, яке регулює правовідносини у сфері споживання електричної енергії, зокрема і ПРРЕЕ, не передбачено, що оператор системи розподілу має розслідувати і доводити факт здійснення конкретним споживачем самовільного підключення до електричної мережі поза обліком. Правилами також не передбачено необхідності проводити експертизу самовільного підключення за допомогою прихованої проводки. Факт порушення ПРРЕЕ належним чином зафіксовано в акті, який складено з дотриманням відповідної процедури, визначеної ПРРЕЕ.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що аргументи ОСОБА_2 про те, що саме АТ «Вінницяобленерго» мало надати суду докази того, хто саме і коли здійснив самовільне підключення, є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що матеріали електричного проводу не є сучасним, а використовувались у 1960-70 роках, суд вважає такими, що не дають підстави для відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог оскільки ОСОБА_2 не надала суду доказів на їх підтвердження, а за наданими фотографіями встановити давність проводки (чи то 1960-70 роки, чи 2009) неможливо. Крім цього, ОСОБА_2 як власник будинку не повідомляла оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання.

З рішення суду від 24.06.2009 року вбачається, що на час розгляду справи у червні 2009 року ОСОБА_2 разом з членами своєї сім`ї перейшла проживати у спірний будинок, що спростовує твердження апелянта про те, що у даному будинку вона не проживала. / а.с.15/

Наданий договір купівлі-продажу і свідоцтво про право на спадщину на будинок не доводять вини попередніх власників у самовільному підключенні до електричної мережі поза приладами обліку.

Доказів на спростування факту користування необлікованою електричною енергією протягом останніх 12 місяців, за які проведено нарахування, суду також не надано.

Пунктом 8.4.2. ПРРЕЕ передбачено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8.4.8 ПРРЕЕ кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил): якщо споживач здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку, виявити яке представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку не мали можливості, - з дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття права власності чи користування на об`єкт (якщо технічну перевірку у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності (користування) на об`єкт до дати виявлення порушення не було проведено) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Оскільки енергія споживалася без обліку, то вартість спожитої енергії розраховується за спеціальною формулою, яка передбачена Правилами. На виконання вимог Правил був проведений розрахунок вартості спожитої без обліку енергії за період з 21.01.2020 по 20.01.2021 (366 днів), сума яких становить 34384, 81 грн. Як пояснили представники АТ «Вінницяобленерго» період нарахування становить один рік, оскільки протягом цього часу не проводилась перевірка.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 викладені висновки щодо правової природи грошових коштів, які особа має сплатити відповідно до акта про порушення. Зокрема, за своєю правовою суттю ці кошти є фактично платою за поставлену електричну енергію, а тому вартість самовільно спожитої енергії (необліковуваної) має бути компенсована. Аналогічні правові висновки викладені і в постанові Верховного Суд від 21 квітня 2021 року у справі № 902/647/20.

ОСОБА_2 не надано суду доказів на спростування правильності розрахунку АТ «Вінницяобленерго».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 42, 48, 193 ЦПК України прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження із первісним позовом, оскільки позивач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, проте зустрічний позов заявлено 06 квітня 2021 року, тобто подано зустрічний позов з порушенням строку, встановленого ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зустрічний позов подано АТ «Вінницяобленерго» з дотримання строків, встановлених в ухвалі суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 12 березня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Копію ухвали Барського районного суду Вінницької області від 12 березня 2021 року про відкриття провадження у справі та встановлення відповідачу строку для подання відзиву на позов 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження отримано АТ «Вінницяобленерго» 22 березня 2021 року, а зустрічний позов подано 02 квітня 2021 року /а. с. 45/.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що АТ «Вінницяобенерго» до позовної заяви всупереч частини четвертої статті 177 ЦПК України не додано документу, який би підтверджував сплату судового збору, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як видно зі справи, АТ «Вінницяобленерго» із зустрічним позовом подано клопотання про відстрочення сплати судового збору /а. с. 73/, а 06 квітня 2021 року АТ «Вінницяобленерго» було надано платіжне доручення №3267 від 05 квітня 2021 року про сплату судового збору в сумі 2270 грн. /а. с. 90-91/.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року, справа № 916/3255/17 зазначено, що те, що суд першої інстанції через власний недогляд не звернув на стадії відкриття провадження у справі уваги на часткову недоплату учасником справи суми судового збору, не повинно створювати такому учасникові перешкод у доступі до правосуддя на подальших стадіях провадження зі справи. Такий підхід до вирішення даного питання узгоджується із засадою (принципом) верховенства права, закріпленим у пункті 1 частини третьої статті 3 та частині першій статті 11 ГПК України, є за даних обставин справедливим та таким, що виправдовує правомірні сподівання особи на розгляд її справи судом у розумний строк.

Інші аргументи апеляційної скарги, зокрема те, шо порушення ПРРЕЕ мало місце в житловому будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , проте, згідно з рішенням Барського районного суду Вінницької області від 24 червня 2009 року у справі № 2-ц-674/2009 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ; не надання АТ «Вінницяобленерго» доказів вчинення порушення ПРРЕЕ саме ОСОБА_2 , а також те, що відносно ОСОБА_2 не було складено акт про порушення ПРРЕЕ, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ці заперечення були оцінені судом першої інстанції в рішенні суду, їм надана мотивована оцінка, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на те, що між АТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_2 не було укладено жодного договору про постачання електричної енергії споживачу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2020 року, справа № 635/3215/19, зазначено, що підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 Правил № 312 визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Зазначеним пунктом також передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Оскільки позивач користується (споживає) електричну енергією, то суди правильно встановили факт приєднання останнього як споживача до умов договору про постачання універсальних послуг з 01 січня 2019 року.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в оскаржуваній частині рішення..

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак витрати, понесені ОСОБА_2 по сплаті судового збору, слід залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 01 червня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: І. В. Міхасішин

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2021 року.