Справа № 149/3657/21
Провадження №2-о/149/133/21
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.12.2021 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О.,

за участі секретаря Зоріної О. Г.

заявника ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

Заява мотивована тим, що з ОСОБА_3 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Заявник зазначає, що ОСОБА_3 вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, що проявляється у погрозах фізичною розправою, в зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до поліції. За таких обставин просить видати відносно ОСОБА_3 обмежувальний припис, яким: заборонити перебувати ОСОБА_3 в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; обмежити спілкування ОСОБА_3 з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонити наближатися на визначену відстань (100 м) до місця проживання ОСОБА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори, спілкування в соціальних мережах з постраждалою особою або контактувати.

Ухвалою суду від 29.12.2021 у справі відкрито провадження.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з малолітнім сином. ОСОБА_3 проживає в с. Новий Завод Житомирської області. Заявник і заінтересована особа перебували в зареєстрованому шлюбі до вересня 2021 року.

Закон України № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною другою статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

На підтвердження обставин, зазначених в заяві, ОСОБА_1 надала роздруківки скріншотів переписки з абонентом " ОСОБА_5 " (а.с. 8-15), з яких вбачаються повідомлення з погрозами, а також копію направлення особи/сім`ї, яка постраждала від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі від 15.12.2021 (а.с. 7) за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства, погроз, відібрання дитини шляхом надсилання текстових повідомлень на телефон.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказала на те, що вона тричі протягом 2021 року зверталась до поліції за фактом вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, однак доказів на підтвердження вказаного не надала, про результати розгляду її заяв їй не відомо. Із сином ОСОБА_6 не спілкується, участі у його вихованні не приймає.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 зазначив, що суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

В судовому засіданні судом було досліджено записи розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зі змісту яких вбачається, що між сторонами існують суперечки з приводу виховання спільної дитини, і ОСОБА_3 , в тому числі з використанням ненормативної лексики, озвучує наміри проживання сина з ним. Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що з липня 2021 року ОСОБА_3 не відвідував місця її проживання. Зміст дослідженого судом спілкування у додатках "Вайбер" і "Телеграм" містить висловлювання, які заявниця могла сприймати як погрози, образи, і таким чином могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, і такі дії охоплюються визначенням домашнього насильства.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обстиавин, суд вважвє посилання заявника про звернення її до правоохоронних органів, як на підтвердження факту вчинення домашньго насильства, недоведеним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 12.03.2020 в справі № 159/4550/19 виклав наступну позицію. Домашнє насильство може проявлятися, у тому числі, й у формі психологічного насильства. У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.

Суд, дослідивши надані докази, не встановив ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , які б дали підстави для заборони йому наближатися до заявника за місцем її проживання. Такий висновок суду грунтується на тому, що заявником не надано суду доказів звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення щодо неї протиправних дій ОСОБА_3 за місцем її проживання, рішень суду щодо притягнення кривдника до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП або інших, пов`язаних із вчиненням насильства відносно заявниці. Однак навіть факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Суду також не надано відомостей щодо винесення відносно ОСОБА_3 термінового заборонного припису, нападів, переслідувань завниці. Беручи до уваги наведені обставини, оцінивши усі наявні ризики, суд приходить до висновку про наявність вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, яке полягає у висловлюванні ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 погроз, образ, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту, заява підлягає частковому задоволенню. В задоволенні решти вимог суд відмовляє за недоведеністю.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього на строк 2 місяці такі обов`язки:

обмежити спілкування ОСОБА_3 з постраждалою ОСОБА_1 ;

заборонити вести листування, телефонні переговори, спілкування в соціальних мережах з постраждалою ОСОБА_1 особисто або контактувати іншим чином.

В решті заявлених вимог відмовити.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису - віднести на рахунок держави.

Повідомити про прийняте рішення виконавчий комітет Пулинської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, а також Житомирському районному управлінню поліції ГУНП у Житомирській області - для взяття ОСОБА_3 , на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення

Суддя Павлюк О. О.