Справа №484/2908/17Головуючий суду першої інстанції - Паньков Д. А.
Провадження №22-ц/812/1419/21 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О. М.,

за участі представника позивача - Іванченка О. О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2021 року, ухвалене о 10 год 42 хв під головуванням судді Панькова Д. А. у приміщенні суду у м.Первомайськ Миколаївської області, повний текст якого складено 21 травня 2021 року, за позовом Приватного підприємства «Перемога Народу» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Перемога Народу» про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Приватне підприємство «Перемога Народу» (далі - ПП «Перемога Народу») подало до суду позов про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, який обґрунтовувало наступним.

05 січня 2015 року ОСОБА_2 на підставі договору передала в оренду ПП «Перемога Народу» земельну ділянку площею 4,138 га із кадастровим номером :01:000:0214 строком на 7 років.

21 грудня цього ж року ОСОБА_2 передала в оренду ПП «Перемога Народу» земельну ділянку площею 3,6391 га із кадастровим номером :01:000:0212 строком на 7 років.

ПП «Перемога Народу» вказувало, що незважаючи на наявність договорів оренди, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дозволу ОСОБА_2 весною 2017 року розпочали здійснювати на вищезазначених земельних ділянках господарську діяльність та чинити перешкоди ПП «Перемога Народу» у використанні орендованої землі.

Посилаючись на порушення своїх прав орендаря, ПП «Перемога Народу» просило зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні земельними ділянками площею 4,138 га із кадастровим номером :01:000:0214 та площею 3,6391 га із кадастровим номером :01:000:0212.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ПП «Перемога Народу», в обґрунтовування якого зазначала, що між нею та ПП «Перемога Народу» жодних угод щодо належних їй земельних ділянок не укладалося, плата за користування землею нею не отримувалася, що підтверджується відомостями податкової інспекції про її доходи.

З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила визнати недійсними договори оренди землі від 05.01.2015 та від 21.12.2015, а також скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2021 року позов ПП «Перемога Народу» задоволено.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобов`язано не чинити перешкоди ПП «Перемога Народу» у користуванні земельними ділянками площею 4,138 га із кадастровим номером :01:000:0214 та площею 3,6391 га із кадастровим номером :01:000:0212, які належать на праві власності ОСОБА_2 та передані у користування ПП «Перемога Народу» на підставі договорів оренди від 05 січня та 21 грудня 2015 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

З ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках (по 3683,33 грн) на користь ПП «Перемога Народу» стягнуто судові витрати в сумі 11 050 грн, які складаються з судового збору в сумі 3200 грн та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 7850 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сукупність досліджених судом доказів доводить факти підписання саме ОСОБА_2 спірних договорів, а також перешкоджання відповідачів позивачу користуватися орендованими земельними ділянками.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені первісного позову ПП «Перемога Народу» та задоволенні її зустрічного позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказувала, що судом неправильно оцінено наявні в матеріалах справи докази, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошував на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Перемога народу» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,138 га із кадастровим номером :01:000:0214 строком на 7 років, який зареєстровано 22 вересня 2015 року (т.2 а.с.34-35).

21 грудня 2015 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,6391 га із кадастровим номером :01:000:0212 строком на 7 років, який зареєстровано 01 квітня 2016 року (т.2 а.с.32-33).

Згідно з поясненнями відповідачів вони особисто обробляли вказані земельні ділянки, оскільки про існування договорів оренди їм відомо не було, що в тому числі підтверджується довідками з податкової інспекції.

Відповідно до довідок Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області за вересень 2016 р. та серпень 2017 р. дохід ОСОБА_2 від одноосібного обробітку земельної ділянки (паю) за 2015 р. складав 4000 грн, а за 2016 р. - 10 000 грн. Вказана інформація була надана інспекцією на підставі поданих платником податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 р. та 2016 р. (т.1 а.с.116, 117).

Проте, вказані пояснення спростовуються заявою ОСОБА_2 від 21.10.2016 на ім`я директора ПП «Перемога Народу», у якій зазначено, що вона просить вивести її земельні ділянки з підприємства у зв`язку з недовірою керівництву, а також фактами нарахування та отримання орендної плати, про що свідчать податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2015 р. та 2016 р. (т.1 а.с.187, т.2 а.с.316-323).

Під час розгляду вказаної справи двічі призначалися судово-почеркознавчі експертизи.

Судовий експерт Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Солдатова М. А. у висновку №18-1157 від 15 лютого 2019 року зазначила, що підпис у графі «орендодавець» у договорах оренди землі від 05 січня та 21 грудня 2015 року від імені ОСОБА_2 виконаний не самою ОСОБА_2 , а іншою особою без наслідуванням її підпису.

Як порівняльні матеріали експерту були надані: вільні зразки підписів ОСОБА_2 у договорі щодо надання юридичних послуг від 01 жовтня 2017 року (т.1 а.с.202-203); вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_2 у розписках про позичення грошей від 25 жовтня 2013 року, 02 листопада 2015 року та 25 червня 2016 року (т.2 а.с.52-54) та у вітальних листівках за 2014, 2015, 2016 роки (т.2 а.с.56-58); умовно-вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_2 у договорі щодо надання юридичних послуг від 01 жовтня 2017 року (т.1 а.с.202-203); актах виконаних робіт від 12 жовтня 2017 року (т.1 а.с.204), від 10 листопада 2017 року (т.1 а.с.205), від 07 грудня 2017 року (т.1 а.с.206), від 23 лютого 2018 року (т.1 а.с.207), від 27 лютого 2018 року (т.1 а.с.208); довіреності від 13 листопада 2017 року (т.2 а.с.55); експериментальні зразки підписів ОСОБА_2 на 12 аркушах.

При дослідженні підписів на обох спірних договорах експертом встановлено збіг найбільш істотних загальних і окремих почергових ознак, які утворюють індивідуальну сукупність достатню для висновку про те, що ці підписи виконані однією особою.

Під час порівняння підписів, виконаних у договорах із наданими зразками підписів ОСОБА_2 експертом встановлено розбіжності в транскрипції, ступенях виробленості та координації, зв`язаності, темпі виконання, натиску, а також за окремими ознаками (будови за конструкцією в цілому розчерку; форми рухів при виконанні; форми рухів при поєднанні; напрямку рухів при виконанні; протяжності рухів при виконанні всього підпису; виду поєднання рухів при виконанні; послідовності рухів при виконанні розчерку; розміщення точки закінчення рухів по вертикалі при виконанні розчерку).

З огляду на вказане експертом констатовано, що встановлені розбіжні ознаки стійкі, суттєві та достатні для висновку про те, що підпис у графі «орендодавець» у договорах оренди землі від 05 січня та 21 грудня 2015 року від імені ОСОБА_2 виконаний не самою ОСОБА_2 , а іншою особою без наслідуванням її підпису (т.2 а.с.66-75).

ПП «Перемога Народу», ставлячи під сумнів вищевказаний висновок експерта, посилалося на висновок почеркознавчої експертизи №113 від 16 квітня 2018 року, здійснений Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром у рамках кримінального провадження за ст.356 КК України, у якому експерт Цушко Т. Ю. також вирішувала питання виконання підпису ОСОБА_2 на спірних договорах оренди.

У якості порівняльного аналізу на експертизу було надано: вільні зразки підписів ОСОБА_2 у відомостях на видачу орендної плати за 2015 р. та 2016 р. на 6 аркушах; умовно-вільні зразки у протоколі прийняття заяви ОСОБА_2 від 04.10.2016 на 1 аркуші, у протоколі допиту потерпілої від 04.10.2016 на 1 аркуші, у пам`ятці потерпілої на 1 аркуші.

Експертом було констатовано, що підписи на договорах здійснено самою ОСОБА_2 , оскільки виявлені збіжні ознаки підписів є стійкими, суттєвими та у своєму комплексі індивідуалізують конкретного виконавця, тому достатні для висновку про те, що підписи від імені ОСОБА_2 в графах «Орендодавець» спірних договорів виконані ОСОБА_2 .

Розбіжних ознак, які б могли вплинути на висновок експерта, виявлено не було (т.2 а.с.116-124).

У зв`язку із вказаним судом першої інстанції ухвалою від 13 червня 2019 року була призначена повторна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Судовий експерт цієї установи Петров С. В. запропонував суду пред`явити усі документи, які містять вільні та умовно-вільні зразки підписів ОСОБА_2 самій ОСОБА_2 для ідентифікації підписів, надати достовірні вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_2 в оригіналах документів, що не відносяться до даної справи, надати зображення підпису у паспорті, надати вільні зразки підпису, які були надані для висновку від 16.04.2018 №113, надати експериментальні зразки підписів ОСОБА_2

15 квітня 2020 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 отримав копію клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (т.2 а.с.216).

У судовому засіданні 23 вересня 2020 року було долучено копію паспорта ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що на а.с.140 т.2 рукописний запис «написано вірно» вчинено нею, але підпис не її, на а.с.141 т.2 фразу «з моїх слів записано вірно» написано нею, але підпис не її, на а.с.142 т.2 фразу написано нею, але підпис не її (т.2 а.с.259).

02 лютого 2021 року судовий експерт Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Петров С. В. склав висновок експертизи №5085/5086/20-27, у якому зазначив, що експертиза буде виконана як додаткова, оскільки для її проведення надані додаткові порівняльні зразки, які не були надані експертам під час проведення попередніх експертиз, а тому вона не є повторною.

Під час проведення експертизи експертом досліджувалися: оригінал договору оренди землі від 21 грудня 2015 року, укладений між ПП «Перемога народу» та ОСОБА_2 (т.2 а.с.32-33), оригінал договору оренди землі від 05 січня 2015 року, укладений між ПП «Перемога народу» та ОСОБА_2 (т.2 а.с.34-35); вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_2 в розписках від 25 жовтня 2013 року, 02 листопада 2015 року та 25 червня 2016 року (т.2 а.с.52-54), вітальних листівках за 2014, 2015, 2016 роки (т.2 а.с.56-58), протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04 жовтня 2016 року (т.2 а.с.140), протоколі допиту потерпілого від 04 жовтня 2016 року (т.2 а.с.141), пам`ятці про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 04 жовтня 2016 року (т.2 а.с.142); вільні зразки підписів ОСОБА_2 у відомості на видачу орендної плати с. Чаусово видача пшениці 2016 рік (т.2 а.с.267), відомості на видачу орендної плати с. Чаусово видача ячменя 2016 рік (т.2 а.с.268); зображення вільного зразка підпису ОСОБА_2 в копії першої сторінки її паспорту серії НОМЕР_1 (т.2 а.с.256); умовно-вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_2 в договорі щодо надання юридичних послуг від 01 жовтня 2017 року (т.1 а.с.202, 203), актах виконаних робіт від 12 жовтня 2017 року, 10 листопада 2017 року, 07 грудня 2017 року, 23 лютого 2018 року, 27 лютого 2018 року (т.1 а.с.204-208), довіреності від 13 листопада 2017 року; експериментальні зразки підписів ОСОБА_2 на 12 арк. нелінійованого паперу білого кольору, формату А4 (т.2 а.с.162-172), в копії договору оренди землі від 02 вересня 2020 року (т.2 а.с.257, 258).

Під час дослідження експертом встановлено, що при порівнянні між собою досліджуваних підписів на договорах виявлено збіг загальних, а також суттєвих окремих ознак, які є стійкими і утворюють індивідуальну сукупність, достатню для висновку про те, що вони виконані однією особою.

Роздільним вивченням підписів-зразків ОСОБА_2 встановлено значну варіаційність ознак підписного почерку ОСОБА_2 . Подальшим порівнянням їх між собою та зі зразками її почерку, які вона визнає (т.2 а.с.140-142), встановлено, що підписи-зразки ОСОБА_2 , які вона не визнає (т.2 а.с.140-142), збігаються зі зразками її підписів (т.2 а.с.267, 268) за вищевказаними загальними, а також суттєвими окремими ознаками, а також збігаються зі зразками її почерку, які вона визнає (т.2 а.с.140-142) за вищевказаними загальними (крім транскрипції та зв`язності), а також суттєвими окремими ознаками, які є стійкими і утворюють індивідуальну сукупність, достатню для висновку про те, що вони виконані однією особою. А тому експертом підписи-зразки ОСОБА_2 (т.2 а.с.140-142) використовувалися для подальшого порівняльного дослідження з досліджуваними підписами від імені ОСОБА_2 .

При порівнянні досліджуваних підписів зі зразками підписів (почерку) ОСОБА_2 було встановлено збіги вищевказаних загальних та таких варіантів окремих ознак: форми рухів, способу початку та закінчення рухів, форми й напрямку рухів, напрямку рухів, відносної протяжності рухів по вертикалі та горизонталі, взаємного розміщення повздовжніх осей, розміщення рухів по вертикалі.

Експертом констатовано, що оцінка результатів порівняльного дослідження дозволяє стверджувати, що встановлені збіжні ознаки є стійкими, істотними та утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 у договорах оренди землі від 05 січня та 21 грудня 2015 року виконані самою ОСОБА_2 (т.2 а.с.281-287).

Згідно з вимогами ст.ст.13, 15, 16 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст.13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, серед іншого, здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статті 24 та 25 вказаного Закону передбачають, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Стаття 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Норми статті 203 ЦК України регламентують, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення первісного позову ПП «Перемога Народа» та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить, що ОСОБА_2 укладала з позивачем спірні договори оренди землі та вона разом з іншими відповідачами чинила перешкоди у користуванні позивачем орендованими земельними ділянками, оскільки вони самостійно господарювали на землі, не дотримуючись договорів оренди землі.

Суд першої інстанції правомірно прийняв до уваги саме висновок експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Петров С. В. від 02.02.2021, оскільки з його змісту вбачається, що висновок було складено на підставі більшого порівняльного матеріалу, ніж було представлено іншим експертам.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що експертом бралися до уваги при дослідженні відомості про отримання нею орендної плати, підпис на яких вона не визнає, судом не приймається до уваги, оскільки зі змісту експертного дослідження вбачається, що це були не єдині зразки, які бралися для порівняння.

Колегією суддів враховується той факт, що розгляд справи тривав декілька років. Учасникам справи неодноразово надавалася можливість додатково надати всі наявні зразки підписів і почерку, чим відповідач могла скористатися у повній мірі.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що експертний висновок від 02.02.2021 не може прийматися до уваги судом, оскільки була проведена додаткова експертиза замість повторної, є непереконливим.

Стаття 113 ЦПК України регламентує, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, визначає, що додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Враховуючи, що експертові Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Петрову С. В. були надані для дослідження додаткові матеріали, які не були надані попереднім експертам під час проведення первинних експертиз, то зазначенням ним того факту, що він здійснив додаткову експертизу, а не повторну є таким, що здійснено в рамках діючого законодавства.

Аргументи апелянта про те, що вона не знала про можливість надіслання судом експертові зразків підпису, які є на відомостях про виплату орендної плати, спростовується фактом отримання представником відповідача ОСОБА_6 копії клопотання експерта, в якому йшла мова про необхідність надання цих зразків експертові (т.2 а.с.216).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи відповідача ОСОБА_2 , викладені у апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 22 вересня 2021 року.