Провадження № 2/369/2201/21
09.03.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Волчко А.Я.
за участі секретаря: Миголь А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,
У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у якому просили надати ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( податковий номер НОМЕР_2 ) тримісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивували тим, що 04 червня 2018 року померлий ОСОБА_3 склав заповіт, яким останній все своє майно в рівних долях заповів позивачам. Проте у строки, визначені Цивільним кодексом України, вони не встигла подати відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що позивачі не знали про його існування і лише 15 вересня 2020 року під час генерального прибирання будинку були виявлені папки з документами, після перегляду документів в хаті померлого й було знайдено вказаний заповіт. При цьому, позивачі стверджують, що у позасудовому порядку відновити своє порушене право є неможливим.
Представник позивачів подав через канцедярію суду заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити позов.
У судове засідання представник Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. На час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також відповідач не повідомив суд про причини неможливості подати докази, відзив.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 березня 2020 року серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис № 19).
Після смерті ОСОБА_3 , позивачі почали доглядати за будинком, а саме підтримували його в належному стані, сплачували усі комунальні платежі та добровільно обробляли земельну ділянку.
15 вересня 2020 року під час генерального прибирання будинку померлого були виявлені папки з документами, після перегляду яких було знайдено заповіт від імені ОСОБА_3 , яким він заповів своє майно в рівних долях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Як з`ясувалося судом, ще за життя ОСОБА_3 залишив заповіт, оформивши його 04 червня 2018 року у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О. І., зареєстрований в реєстрі за № 542.
16 вересня 2020 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О. І. із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .
Однак, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О. І. була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16 вересня 2020 року вих. № 33 та 34, якою відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно належне померлому ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням 6 місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивачів до суду з цим цивільним позовом за захистом порушених, на їх думку, прав та інтересів.
При встановлені фактичних даних, дослідженні матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
За приписами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Позивачі пропустили встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Так, поважність пропуску строку подачі заяв про прийняття спадщини позивачі обґрунтовують тим, що вони не проживали з померлим спільно у його будинку і не знали про існування заповіту від 04 червня 2018 року № 542. Про його існування, останні дізналися лише 15 вересня 2020 року.
Внаслідок вказаних обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали можливості вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивачі пропустили строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцями поважними, а позов задовольнити і визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
При таких обставинах суд вважає причини пропуску строку поважними та знаходить повністю обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29).
Керуючись ст. ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, 1270, 1272ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: А.Я. Волчко