ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4223/21 Справа № 205/4009/18 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

11 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Демченко Е.Л., ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкуро Романа Володимировича на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задоволені.

Не погодившись з таким рішенням суду,представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шкуро О.В., 02 березня 2021 року звернувся з апеляційною скаргою.

Перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційну скаргу належить повернути, враховуючи такі вимоги закону.

Статтею 356 ЦПК України передбачено форму і зміст апеляційної скарги, зокрема частинами 1 та 3 передбачено, що апеляційна скарга подається в письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

За правилом пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 4 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частин 1, 3 та 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність;ордер;доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з підпунктом 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога".

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Звернення до суду передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 (провадження №11-44заі19).

По своїй суті підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень із представництва, яке має здійснюватися адвокатами.

За відсутності ордера, довіреність повинна містити інформацію, що повноваження на представництво в суді надано саме адвокату, а не громадянину.

Як вбачається з апеляційної скарги вона підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Шкуро Р.В. на підтвердження повноважень якого в матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги, втім відповідна довіреність або ордер, відсутні.

За таких умов, апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шкуро О.В., необхідно повернути апелянту як таку, що підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шкуро Романа Володимировича на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року по справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Суддя Е.Л.Демченко