Справа № 136/2404/21
УХВАЛА

іменем України

"24" грудня 2021 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., отримавши та розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №136/2404/21 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 22.08.2012, за життя спадкодавця, відповідно до якого вона заповіла належне їй майно ОСОБА_3

ОСОБА_1 , будучи племінницею ОСОБА_2 , отож спадкоємцем відповідної черги визначеної нормами ЦК України за законом, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання вказаного заповіту недійсним вказуючи, що спадкодавець ОСОБА_2 перебувала у безпорадному стані через фізичну неміч викликану віком та хворобами, маючи намір скасувати вказаний заповіт таким своїм правом при житті не скористалась від незалежних від неї обставин, отож такий заповіт суперечить її волі, що стало підставою звернення до суду ОСОБА_1 .

Ураховуючи те, що в січні 2022 року з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 проходить 6 місяців, отож у нотаріуса за місцем відкриття спадщини наявні будуть усі правові підстави для видачі на ім`я спадкодавця за заповітом ОСОБА_3 нотаріального акту, відтак існує реальна загроза порушення права спадкоємців за законом на успадкування належного спадкодавцеві майна, тому позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним нотаріусам Липовецької державної нотаріальної контори Липовецького району Вінницької області видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до належного повідомлення судом державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Липовецького району Вінницької області про надходження до Липовецького районного суду Вінницької області позовної заяви позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 , Липовецька районна державна нотаріальна контора Липовецького району Вінницької області шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Позивач вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співмірним з позовними вимогам. Вказані обставини у їх сукупності свідчать, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачі будуть мати можливість розпоряджатись успадкованим майном.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали, що додані до заяви, дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що позивачем оспорюється заповіт посвідчений 22.08.2012 року приватним нотаріусом Липовецького нотаріального округу Кобзар С.В. за реєстровим № 1550 відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла належне їй майно відповідачеві ОСОБА_6 ..

Із Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 зареєстрована державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кицюком О.П. 01.06.2021.

За інформацією наданою державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори спадкоємцями ОСОБА_2 є племінники ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а за заповітом ОСОБА_3 , отож вказані особи скористались своїм правом на спадкування шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач входить до кола спадкоємців за законом та за наявності заповіту, який може бути визнаний недійсним набути права на спадкування за законом.

У той же час, правилами ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою, обов`язку надавати ухвалу про відкриття провадження у справі вказана норма не містить, що спростовує довози позивача наведені у заяві.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, у разі звернення до суду, що у даному випадку було зроблено ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що невжиття судом обраного нею заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у справі за її позовом про визнання заповіту недійсним у разі задоволення позовних вимог, оскільки норми діючого законодавства надають право заінтересованій особі особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність інших належних обґрунтувань позивачем обраного нею заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту її прав, наявність можливого порушення прав інших осіб, у разі вжиття таких заходів судом, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.1 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим відмовляє.

Керуючись ст.ст. 149 - 153, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №136/2404/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.В. Шпортун