РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «Провідна», про відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 березня 2020 року в м. Києві по вул. С. Данченка, буд. 32 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHRYSLER VOYAGER» д.р.н. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «КІА SOUL» д.р.н. НОМЕР_2 , який є власністю позивача.

Унаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Ніжинського міжрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2020 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», за шкоду, заподіяну майну - 100 тис. грн.

ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за заподіяну шкоду майну сплатило позивачу у передбачених межах з урахуванням фізичного зносу суму у розмірі 41 680,45 грн.

15 жовтня 2020 року відповідач отримав досудову вимогу про відшкодування шкоди завданої позивачу унаслідок пошкодження автомобіля «КІА SOUL» д.р.н. НОМЕР_2 , однак відмовив у її відшкодуванні.

Відповідно до звіту № 1497 від 29.04.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «КІА SOUL» д.р.н. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 93 691, 13 грн. Як вважає позивач, решту суми заподіяних збитків зобов`язаний відшкодувати відповідач, а саме суму у розмірі 52 010, 68 грн. (93 691, 13 (вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно зі звітом) - 41 680,45 грн. (страхова сума сплачена ПрАТ «СК «ПРОВІДНА»).

Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача, йому також завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження свого автомобіля. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивачу довелося самостійно шукати гроші на поїздки. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали і члени родини, родичі, що призвело до розладу стосунків. Крім цього, тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні з дітьми та пандемією. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 50 000 грн. Сума враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачу, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, інші моральні страждання, пов`язані з пошкодженням його автомобіля.

Крім того позивач поніс витрати на підготовку позовної заяви у розмірі 3 тис. грн, за послуги складання звіту № 1497 від 29.04.2020 у розмірі 2 300,00 грн, послуги Укрпошти в сумі 68,30 грн, ксерокопіювання документів в розмірі 235,00 грн. На час подання позовної заяви сума витрат разом становить 5 603,30 грн.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 52 010,68 грн, моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн, витрати на дефектування автомобіля у відповідності до акту прийому-передачі виконаних робіт № 107 від 22.04.2020 в розмірі 1 188, 00 грн, витрати за послуги експерта за складання звіту № 1497 про визначення матеріального збитку КТЗ від 29.04.2020 в розмірі 2300,00 грн, витрати за послуги Укрпошти в розмірі 68, 30 грн, витрати за послуги виготовлення копій документів в розмірі 427,00 грн та професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте заперечував, що перебував за кермом автомобіля. Разом з тим зазначив, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності не оскаржував, і погодився, що має відшкодувати завдані позивачу збитки.

Представник третьої особи ПАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення судового засідання від нього не надходило.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки КІА моделі SOUL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2020 по справі № 740/1570/20, яка набрала законної сили 26.05.2020, було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

У вищевказаній постанові було встановлено, що ОСОБА_2 31 березня 2020 року в 01-30 год. на вул. Сергія Данченка м. Києва, керуючи автомобілем марки «CHRYSLER VOYAGER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.9. Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «KIA SOLT», державний номерний знак НОМЕР_2 , який в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем марки «NISAN TIIDA», державний номерний знак НОМЕР_4 , «RENAULT LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_5 , та в порушення вимог п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху залишив місце даної дорожньо-транспортної пригоди,-що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 08 квітня 2020 року, схемою місця ДТП від 31 березня 2020 року, поясненнями ОСОБА_2 до протоколів, відповідно до яких останнім не заперечується факт вчинення правопорушень, тобто ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та залишив місце даної дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, відповідальність за якими настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з висновком Звіту «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Кіa Soul, реєстраційний номер № НОМЕР_2 » № 1497 від 29.04.2020, виготовленого «ПП ОСОБА_3 », вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Кіa Soul, реєстраційний номер № НОМЕР_2 », в результаті пошкодження при ДТП складає 54 974, 95 грн.

Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордера № 22/04 від 22.04.2020 ОСОБА_1 сплатив ПП ОСОБА_3 за роботи по визначенню матеріального збитку Кіa Soul, НОМЕР_2 - 2300,00 грн.

Згідно з Акту прийому-передачі виконаних робіт № 107 від 22.04.2020 станції обслуговування ФОП « ОСОБА_4 », вартість за послуги з дефектування автомобіля та мийку технологічну становить - 1 188,00 грн.

Згідно з повідомленням про виплату ПрАТ «СК Провідна» № 17-05/2297 від 25.05.2020, ОСОБА_1 був повідомлений про те, що страхова виплата по події від 31.03.2020 в якій пошкоджений автомобіль Кіa Soul, р/н № НОМЕР_2 за договором страхування № 175818037 від 24.03.2020 буде здійснено у сумі 41 680,45 грн.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання відповідачем шкоди майну позивача під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6 вищевказаного Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач ОСОБА_2 своїми протиправними діями спричинив йому матеріальну шкоду, яка складається з невідшкодованої франшизи, не надав до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, крім того відповідач визнав, що ДТП сталося з його вини та він згоден на відшкодування позивачеві спричиненої шкоди.

Разом з тим, суд не погоджується з розміром заявленої матеріальної шкоди, яку просить стягнути позивач з відповідача, а саме у розмірі 52 010, 68 грн., з наступних підстав.

Позивач помилково вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля - 93 691,13 грн та сумою відшкодованою страховою компанією - 41 680,45 грн.

Однак суд зауважує, що Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). При цьому суди мають враховувати при задоволені таких позовних вимог чи потерпілий здійснив оплату вартості відновлювального ремонту чи ні.

Таким чином, суд бере до уваги, що позивач доказів на підтвердження фактичного відновлювального ремонту суду не надав, а тому ураховуючи, що згідно звіту «Про визначення вартості матеріального збитку автомобіля Кіa Soul, реєстраційний номер № НОМЕР_2 » № 1497 від 29.04.2020, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП (з урахуванням фізичного зносу автомобіля) складає 54 974, 95 грн, а ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатила позивачу ОСОБА_1 страхову виплату у розмірі 41 680, 45 гривень, то стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає сума матеріальної шкоди у розмірі 13 294,50 гривень.

Щодо позовних вимог про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На думку суду, позивачем повністю доведені та підтверджені документально понесені ним витрати на роботи з дефектування автомобіля у розмірі 1188,00 грн., за послуги експерта за складання звіту у розмірі 2300,00 грн., за послуги Укрпошти та виготовлення копій документів у розмірі 495,30 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги про відшкодування інших витрат, пов`язаних з розглядом справи - підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу та неможливості його використання в звичному режимі, а також з приводу порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підтвердження понесеної моральної шкоди позивач додає до позову копію виписного епікрізу № 8639, виданого національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь», згідно з яким останній перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в відділенні (клініці) ангіоневрологічному відділенні з 28.04.2020 по 13.05.2020. Однак, суд дослідивши наданий доказ, вважає його непереконливим, так як позивач є пенсіонером МОУ, учасником УБД, приймав безпосередню участь в АТО та згідно даного епікрізу у період часу з 2004 року по квітень 2020 року ОСОБА_1 зазнав струс головного мозку, різноманітні травми під час несення служби, внаслідок яких неодноразово проходив курси стаціонарного санаторного лікування, має ряд інших супутніх захворювань, а тому твердження позивача, про те що тільки після ДТП, яке сталося 31.03.2020 внаслідок вини відповідача він зазнав значного погіршення його стану здоров`я, судом не приймається до уваги.

Ураховуючи те, що суду доказів, якими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру не надано, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Проте, позивач до позовної заяви не надав ні договору про надання правової допомоги, ні доказів щодо обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості, та документ на підтвердження сплати правової допомоги позивачем не наданий, тобто позивач не навів жодного належного доказу понесення ним витрат на правову допомогу, а тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 26.01.2021 про сплату судового збору у сумі 1681,60 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СК «Провідна», про відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 13 294 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 50 коп., витрати на дефектування автомобіля у розмірі 1188 (тисяча сто вісімдесят вісім) гривень 00 коп., витрати на послуги експерта за складання звіту про визначення матеріального збитку у розмірі 2 300 (дві тисячі триста) гривень 00 коп., а також витрати, пов`язані розглядом справи у розмірі 495 (чотириста дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_6 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. В. Петров