Справа № 727/9888/21
Провадження № 2/727/2771/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря: Желик І.Ю.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.10.2020 року він не маючи з відповідачем жодних договірних відносин, здійснив платіж на користь ОСОБА_3 шляхом перерахування грошових коштів на її картковий рахунок № НОМЕР_1 в Приватбанку на суму 20000 грн. двома платежами : на суму 4000 грн та 16 000 грн. Зазначає, що вказані кошти були перераховані позивачем відповідачу помилково , без належної правової підстави.

Наполягає на тому , що він перерахував ОСОБА_3 кошти у розмірі 20000 грн безпідставно.

На підставі ст.1212 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 20000 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , надавши пояснення аналогічні позовній заяві. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. За місцем своєї реєстрації, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать матеріали справи - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу, з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуються судом і роз`яснення, наведені в рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Так, 05 жовтня 2020 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_3 суму коштів 20000 грн. двома платежами : 4 000 грн та 16000 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій № P24AP24A641421036C15716 та № P24AP24A641686485С33536 ( а.с.8-9).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Предметом судового розгляду у справі є позовна вимога про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

Згідно положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61 29056св18).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася та твердження про безпідставне перерахування їй ОСОБА_2 суми коштів в розмірі 20000 грн належними доказами не спростувала.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає, відповідачем безпідставно отримано від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20000 грн., які відповідач ОСОБА_3 зобов`язана повернути.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908грн. 00 коп.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в надлишковому розмірі, на його користь підлягає поверненню з державного бюджету 1362 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.11, ст.1212 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , що проживає АДРЕСА_1 ( ідн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , що проживає АДРЕСА_2 ( ідн. НОМЕР_3 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , що проживає АДРЕСА_1 ( ідн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , що проживає АДРЕСА_2 ( ідн. НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Повернути ОСОБА_2 , що проживає АДРЕСА_2 ( ідн. НОМЕР_3 ) з державного бюджету України зайве сплачений судовий збір в сумі 1362 грн , згідно квитанції № 94123 від 05.10.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Н.М.Танасійчук