ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 березня 2021 року

м. Харків

Справа № 628/1242/20

Провадження № 22-ц/818/1644/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кругової С.С.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правонаступник Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області,

третя особа: Головне управління Державного Казначейства України в Харківській області ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правонаступник Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Державного Казначейства України в Харківській області про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Волчек О.О., -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України вХарківській області, правонаступник Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Державного Казначейства України в Харківській області про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 18 березня 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду було задоволено його позовні вимоги, а саме: визнано незаконними дії Куп`янського об`єднаного УПФУ Харківської області щодо відмови у врахуванні трудового стажу під час призначення йому пенсії за період з 26 червня 1987 року по 30 листопада 1998 року та з 12 квітня 2018 року по 31 жовтня 2018 року; зобов`язано Куп`янське об`єднане УПФУ Харківської області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії із врахуванням трудового стажу за період з 26 червня 1987 року по 30 листопада 1998 року та з 12 квітня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, починаючи з дати призначення пенсії 15 листопада 2018 року. Рішення набрало законної сили 25 квітня 2019 року, але в повному обсязі до теперішнього часу не виконано. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.11.2019 року було відмовлено у задоволенні його позову до Головного управління Державного Казначейства України в Харківській області, 3-я особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. 25.03.2020 року постановою Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року скасовано, а рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18 листопада 2019 року залишено в силі з урахуванням мотивів та висновків, викладених у цій постанові. Також в цій постанові стверджується, що «Зазначене не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду на загальних підставах до належного відповідача.»

Також зазначав, що факт завдання моральної шкоди внаслідок противоправних дій з боку Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України треба визначати з моменту призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (15.11.2018р.) , а не з дня набрання судовим рішенням законної сили (25.04.2019р.), так як в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії, а саме з 15.11.2018р., тобто завдання моральної шкоди почалося з моменту призначення пенсії і продовжується надалі, та буде продовжуватися до тих пір поки це рішення не буде виконане в повному обсязі.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року до теперішнього часу не виконано в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору в сумі 768.40 грн на його користь з Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду не стягнуто. Не враховано, що на протязі тривалого часу судових проваджень (з 15.11.2018р. до теперішнього часу) пенсія за віком для позивача є єдиним доходом, а отримання ним пенсії у значно зменшеному розміру призвело до переживань, що відобразилось на його здоров`ї. Кожне судове засідання для ОСОБА_1 є також психотравмуючим фактором виразу душевного болю та втрати спокою, але на це не звертається ніякої уваги.

Факт відмови ОСОБА_1 у наданні статусу «Ветерана праці» є також приниженням честі та гідності фізичної особи. Враховуючи рівень заробітних плат державних службовців у 2019 році, позивач вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 608100,00 грн (2027,00 грн/міс. х 12 міс. х 25 років = 608100,00 грн, де 2027,00 грн/міс - прожитковий мінімум, який враховується при нарахуванні мінімальної пенсії з 01.01.2020р., 12 міс. - кількість календарних місяців у році, 25років - мінімальний страховий стаж для призначення пенсії за віком у 2018 році) для пенсіонера - «Ветерана труда» є справедливим і адекватним дійсним стражданням, виразу душевного болю, приниженні честі та гідності чоловіка праці і повністю відповідають вимогам розумності та соціальної справедливості. Таким чином, на думку позивача, є всі підстави для задоволення позовної вимоги в повному обсязі, тому необхідно стягнути на його користь з ГУ ПФУ України у Харківській області моральну шкоду в розмірі 608100,00 грн. внаслідок противоправних дій Куп`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду у Харківській області, під час призначення йому пенсії за віком, а саме безпідставна, відмова у врахуванні до страхового стажу періодів з 26.06.1987 по 30.11.1998 та з 12.04.2018 по 31.10.2018 (майже 12 років), а також, невиконання Головним Управлінням ПФУ у Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року в повному обсязі.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не було надано до суду жодного доказу, який міг би підтвердити заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань у вказаним ним період часу або втрат немайнового характеру, також не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі обставини, що і під час позову. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровані висновки викладені у постанові ВСУ від 27.01.2020 у справі №459/274/17, моральна шкода має бути відшкодована винною особою- боржником, а саме ПФУ у Харківській області, а на Державне казначейство України покладається лише функція з виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника. Також вказує на те, що йому до теперішнього часу не сплачено витрати зі сплати судового збору в сумі 768, 40 грн. за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України зазначило, що позивач вже звертався в 2019 році з аналогічними позовними вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 1200000 грн. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року у справі № 628/2318/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди було відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року у справі № 628/2318/19 скасовано та ухвалене нове рішення, яким позов задоволено частково. Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі №628/2318/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року скасовано, рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року залишено в силі з урахуванням мотивів та висновків, викладених у цій постанові. Тобто, Верховний Суд, розглянувши справу ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, дійшов висновку, що Куп`янський міськрайонний суд правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 . Також набрало законної сили Рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року у справі №628/2318/19, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, 3-я особа : Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про стягнення моральної та матеріальної шкоди було відмовлено.

Крім того зазначив, що після отримання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року по справі № 520/122/19, яке набрало законної сили, позивачу відповідач здійснив перерахунок пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи Головного управління Державного Казначейства України в Харківській області Пузіков В.А., зазначив, що факт несплачених судових витрат боржником за рішенням суду, на який посилається апелянт як на підставу позовних вимог про відшкодування моральної шкоди , не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили та завданою шкодою. Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватись із завданою позивачеві шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника ( виконавчий лист знаходиться у черзі виконання рішень суду за бюджетною програмою (КПКВ 3504040) під № 781925).

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року у справі № 628/2318/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди було відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року у справі № 628/2318/19 скасовано та ухвалене нове рішення, яким позов задоволено частково. Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 628/2318/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року скасовано, рішення Куп`янського міськрайонного суду від 18.11.2019 року залишено в силі з урахуванням мотивів та висновків, викладених у цій постанові, що підтверджується копією постанови ВСУ від 25.03.2020 (а.с. 3-9).

Виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 по справі №520/122/19 про стягнення судового збору з ПФУ Харківської області на користь ОСОБА_1 , перебуває у черзі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» та знаходиться за черговістю надходження на 61279 місці, що підтверджується витягом з АБС "БАРС" Головного управління ДКСУ у Харківській області (а.с. 22).

Представниками Головного управління Державного Казначейства України в Харківській області неодноразово направлялися листи до Міністерства фінансів України з проханням збільшити бюджетні призначення за КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», однак до даного часу бюджет не збільшено, тому всі рішення виконуються в порядку черговості та в межах бюджетних асигнувань. Станом на 14.01.2020 не вистачає для виконання судових рішень 4107 мільйонів гривень. На виконанні знаходиться 90053 судових рішень, що підтверджується копією листів до Міністерства фінансів України (а.с. 23-25).

Згідно із положенням ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями органу державної влади, відшкодовується державою.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

Відповідно до роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 зазначеної Постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Пунктом 7 цієї ж Постанови Пленуму передбачено, що заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 03 грудня 2019 року у справі №686/26653/18 висловив правову позицію, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини один та шість статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем у справі не надано беззаперечних доказів того, що існує причинно-наслідковий зв`язок між моральною шкодою, яку просив стягнути позивач, та діями/бездіяльністю відповідача у справі, що виключає ту обставину, що саме діями відповідача було завдано негативних наслідків позивачу.

Крім того встановлено, що позивач вже вдруге звернувся до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди, але в меншому розмірі 608100,00 грн та до іншого відповідача.

Також встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року набрало законної сили та виконано в повному обсязі, окрім стягнення судових витрат у розмірі 768,40 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нестягнута сума у розмірі 768,40 грн не співмірна з сумою, яку вимагає позивач стягнути з відповідача у рахунок завданої моральної шкоди.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони вже були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2020 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Кругова

Судді - Н.П. Пилипчук

О.Ю Тичкова

Повний текст постанови

складено 23 березня 2021 року.