РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2491/21

31 грудня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2017 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття із подальшою індексацією відповідно до закону.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.06.2008 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що відповідач будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшились потреби у її забезпеченні. З врахуванням того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, перебуває у працездатному віці, працює як за цивільно - правовими угодами, так і офіційно та має офіційний дохід, тому спроможний сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі, ніж це визначено попереднім рішенням суду. В зв`язку з цим, вважає, що аліменти мають бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки таке рішення не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 23.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач не скористався своїм правом та відзиву на позов до суду не подав.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін від жодної із сторін також до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26.06.2008 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25.12.2006 року Костопільським райвідділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 вказаний батьком.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача та перебуває на повному її утриманні.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що відповідач будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, участі у її вихованні не приймає, хоча є здоровою, працездатною особою, перебуває у працездатному віці, працює та отримує дохід. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Крім того, розмір аліментів, який сплачує відповідач на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі на даний час є меншим за мінімальний розмір встановлений ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 грудня 2021 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 2100 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн.

Оскільки відповідач не надав суду доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі, тому суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

Розмір аліментів визначений позивачем - 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх в розмірі - 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2017 року з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 29.12.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_5 ) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх стягнення, з твердої грошової суми 850 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття із подальшою індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 29.12.2005 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_5 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

31 грудня 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч