КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/222/21
УХВАЛА

28 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венбест» про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху з визначенням строку для надання документів про оплату судового збору.

Копія ухвали суду від 09 вересня 2021 року отримана позивачем 16 вересня 2021року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 91).

23 вересня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій він зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, мотивуючи тим, що позивач за зазначеним позовом звільняється від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як споживач фінансових послуг. Крім того, позивач посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Вивчивши доводи заяви ОСОБА_1 , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Згідно з правовим висновком у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, зокрема при апеляційному та касаційному перегляді судових рішень.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не посилався на порушення його прав як споживача, а зазначив інші підстави позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в прохальній частині позивач просив суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Венбест» перевірити належним чином його скаргу від 27 жовтня вх. № 200 та письмово повідомити його про результати розгляду.

Посилання ОСОБА_1 на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц є безпідставними, оскільки предметом розгляду Великої Палати було питання сплати судового збору споживачами при розгляді справ про захист їх прав, однак у даній справі предмет спору не стосується захисту прав позивача як споживача послуг.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита необхідна для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Отже, вимога про оплату судового збору не є перепоною для звернення до суду та не порушує гарантованого права сторони на судовий захист, а направлена на відшкодування витрат, які несе держава, для забезпечення здійснення правосуддя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, встановлення діючим законодавством права на апеляційний перегляд справи, не може бути підставою для невиконання особою, яка бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, норм законодавства, які визначають дотримання певних умов для здійснення такого права, зокрема, сплату судового збору, що передбачено Законом України «Про судовий збір».

Отже, вимога сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги не суперечить судовій практиці Європейського суду з прав людини і не може вважатися перешкодою у доступі до правосуддя.

За змістом ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи, наведені ОСОБА_1 як підстави для його звільнення від сплати судового збору, визнані необґрунтованими, недоліки апеляційної скарги усунуто не було, через що апеляційна скарга підлягає поверненню.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 357 України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року вважати неподаною та повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді