ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2336/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/346/21 Категорія: 304090000 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 30.09.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач належним чином договір не виконував, у зв`язку з чим, станом на 21.03.2021 року, має заборгованість у сумі 16075, 84 гривень, з яких: 11435,14 гривень заборгованість за кредитом; 4640,70 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 гривень заборгованість а комісією; 0,00 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Враховуючи викладене, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором кредиту у сумі 16075 гривень 84 копійки та судові витрати.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2021 року у задоволенні позову банку відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 користувалася певним кредитним лімітом (карткою) та вчиняла дії щодо сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання нею факту отримання кредитних коштів, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Зокрема, як вбачається із розрахунків заборгованості, починаючи з 24.10.2016 року по 09.01.2020 року ОСОБА_1 отримала кошти в загальному розмірі 44067 гривень 37 копійок, а починаючи з 10.06.2015 року по 11.10.2020 року здійснила погашення фактично отриманих коштів в загальному розмірі 54700 гривень 91 копійок.

Проте, за наявних у матеріалах справи наданих позивачем доказів, враховуючи найбільший кредитний ліміт 5000,00, який зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , яка нею не підписана, вимога банку до останньої про стягнення заборгованості за тілом кредиту є безпідставною.

Позивачем, окрім вище перелічених, не надано інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення є незаконним, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами виникли договірні відносини на підставі договору приєднання до запропонованих банком кредитних умов, що свідчить про те, що не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомленні з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин на зазначених банком умовах.

Також зауважує, що якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, він повинен був надати свій розрахунок. Оскільки судом першої інстанції цього зроблено не було, вважає, що суд ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема від здійснення правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується банком у частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами, то перегляду апеляційним судом рішення підлягає саме у зазначеній частині.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 30.09.2010 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 30.01.2013 року отримала картку № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт 300,00.

У подальшому розмір кредитного ліміту 25.07.2013 року збільшився до 1500,00, а 24.08.2013 року збільшився до 2000,00, 04.08.2014 року зменшився до 1730,00, 17.11.2014 року збільшився до 1000,00, 03.04.2015 року зменшився до 80,00, 19.05.2015 року зменшився до 0,00 22.10.2016 року збільшився до 500,00, 16.05.2017 року збільшився до 5000,00, 16.05.2017 року зменшився до 3000,00, 26.07.2018 року зменшився до 0,00 що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н).

Договір був укладений, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, з отриманням платіжних карток № НОМЕР_1 , яка була відкрита 30.01.2013 року терміном дії 04/16, № НОМЕР_2 , яка була відкрита 31.01.2014 року терміном дії 10/17, № НОМЕР_3 , яка була відкрита 24.10.2016 року терміном дії 07/20.

Договір був укладений, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, з отриманням платіжної картки та персональний ідентифікаційного номеру для авторизації.

У Анкеті-заяві зазначено, що клієнт погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також, в Анкеті-заяві зазначено, що клієнт ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, клієнт зобов`язується виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua

Крім того, заява містить персональні дані відповідача, контактну інформацію, дату та її підпис.

Також до позовної заяви додано документ без назви, який містить: інформацію та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти з використанням типу кредитного продукту: карток «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Картка Platinum» «Картка МС World BlackEdition» «Картка Visa Signature» «Картка WorldElite» «Картка Visa Infinite» від 05.06.2020 року за підписом ОСОБА_1 .

До Анкети-заяви банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, в якому зазначені терміни та поняття, права та обов`язки клієнта, права та обов`язки банку, умови кредитування.

Відповідно до наданих банком розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2021 року, складає 16075, 84 гривень, з яких: 11435,14 гривень заборгованість за кредитом; 4640,70 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 гривень заборгованість а комісією; 0,00 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.

Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 30.09.2010 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, виписку за картковим рахунком, виданим на ім`я ОСОБА_1 , та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2010 року станом на 21.03.2021 року.

За змістом анкети-заяви від 30 вересня 2010 року вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Матеріали справи не містять пам`ятки клієнта про умови кредитування, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» наданий позивачем без підпису відповідача.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи викладене вище, роздруківка примірника Умов та правил надання банківських послуг з вебсайту позивача, які містяться в матеріалах справи, не є належним доказом того, що ОСОБА_1 ознайомився саме з ними.

Щодо підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, то колегія суддів звертає увагу, що по-перше даний документ датовано 05.06.2020 року, тобто підписаний ОСОБА_1 через десять років після підписання анкети-заяви, по-друге даний документ містить інформацію про умови кредитування, які є актуальними до 20.06.2020 року для кредитних карток: «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Картка Platinum» «Картка МС World BlackEdition» «Картка Visa Signature» «Картка WorldElite» «Картка Visa Infinite», при цьому, що у матеріалах справи відсутні дані, яку картку обрано відповідачем.

А тому позовні вимоги банку в частині стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів вважає необґрунтованими та не доведеними банком.

Щодо заборгованості за тілом кредиту, то у даній частині позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є також необґрунтованими, з огляду на встановлені колегією суддів наступні обставини.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи (а. с. 51-59), може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Отже, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням чи користувався відповідач кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачем кредитних коштів суму отриманого ним кредиту.

Дослідивши надану банком виписку, починаючи з 30.01.2013 року (початкова дата наданої банком виписки) відповідач користувалася наданими банком коштами, а саме отримувала готівку у банкоматі, купувала товари та перерахував кошти на інші рахунки. В той же час з даної виписки видно, що ОСОБА_1 здійснювала і погашення заборгованості.

Як вірно зазначено банком у поданій апеляційній скарзі, у поставної Верховного Суду у справі №755/7704/15-ц викладено правову позицію, що суд у разі непогодження із розміром заборгованості зазначеним стороною має навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.

Відповідно до здійснених судом апеляційної інстанції підрахунків, ОСОБА_1 було використано кредитних коштів за період з 30.01.2013 року по 01.03.2021 року (кінцева дата, яка міститься у виписці по рахунку) на загальну суму 113 695,45 грн та здійснено погашень заборгованості на загальну суму 123 372,01 грн.

Отже, відповідачем повністю погашено кредитну заборгованість перед позивачем за тілом кредиту, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених банком вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»- залишити без задоволення.

Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді