Справа № 446/2150/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 м. Кам`янка-Бузька

Справа №446/2150/21

Провадження №2/446/1131/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Кам`янка-Бузька міська рада;

третя особа Приватна агрофірма "Лан",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, третя особа Приватна агрофірма "Лан" про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

28.09.2021 ОСОБА_1 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, третя особа Приватна агрофірма "Лан", в якій просить визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,57 га., як члену колективного сільськогосподарського підприємства.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у період з 1981 по 1994 роки він працював і був членом колективних сільськогосподарських підприємств, а саме колгоспу "ім. Леніна", який 02.12.1992 був перейменований в СВСГ "Кам`янка", а 16.01.1997 СВСГ "Кам`янка" було ліквідовано і на його базі створено ПАФ "Кам`янка", яка 17.02.2000 реорганізована у ПАФ "Лан". За час його роботи на підприємстві відбулась процедура роздержавлення і приватизації земель СВСГ "Кам`янка", в результаті якої громадяни, в тому числі всі працюючі працівники спілки отримали право на середню земельну частку (пай). Вказує, що він не отримав такого права, по тій причині, що помилково не був включений до списку таких осіб, що на його думку є протиправним.

Ухвалою суду від 30.09.2021 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, однак його представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання також не з`явився, однак на адресу суду подав заяву, в якій не заперечив проти розгляду справи без його участі та не заперечив щодо задоволення даної заяви за наявності правових підстав.

Представник третьої особи Приватної агрофірми "Лан" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , 01.08.1981 був прийнятий на роботу в колгосп "ім.Леніна" слюсарем. В подальшому, згідно з протоколом правління колгоспу №7 від 11.06.1982 ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з поступленням на стаціонарне навчання у Львівський сільськогосподарськийц інститут із зобов`язанням після закінчення навчання продовжувати працювати у даному колгоспі, про що зроблено відповідний запис у її трудовій книжці (а.с. 17).

27.07.1989 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в колгосп "ім. Леніна" інженером будівельником, який згідно з рішенням зборів від 02.12.1992 перейменовано в СВСГ "Кам`янка" (а.с.18).

05.07.1994 ОСОБА_1 був звільнений із спілки власників селянських господарств " ОСОБА_3 " за власним бажанням, що також відображено у його трудовій книжці (а.с. 17-18).

З описаних обставин справи судом встановлено, що позивач працював у спілці власників селянських господарств " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в період з 01.08.1981 по 05.07.1994.

Крім того, згідно довідки ПАФ «Лан» від 20.09.2021 №72 ОСОБА_1 був членом колгоспу ім. Леніна по 05.07.1994 (а.с. 14).

Рішенням сесії Дернівської сільської Ради народних депутатів від 28.01.1994 затверджено Список осіб, які мають право на середню земельну частку при роздержавленні СВСГ "Кам`янка" (а.с. 48).

Аналіз списку громадян, які мають земельні паї на території Дернівської сільської ради свідчить, що прізвище позивача ОСОБА_1 у ньому відсутнє. Разом з тим, аналіз списку осіб, які мають майнові паї містить прізвище ОСОБА_1 під №1082 з часткою 0,031011%.

Відповідно до довідки Кам`янка-Бузької міської ради від 20.09.2021 №775, згідно розрахунків проекту роздержавлення і приватизації земель спілки власників селянських господарств « ІНФОРМАЦІЯ_1 », середня земельна частка по сільськогосподарських угіддях становить 2,5700 га., з них рілля 2,00 га., кормові угіддя 0,57 га. (а.с. 16).

З вищенаведених доказів судом зроблено висновок, що громадяни, в тому числі і всі працюючі працівники колгоспу ім. Леніна (СВСГ «Кам`янка») отримали право на середню земельну частку пай у розмірі 2,5700 га., з них рілля 2,00 га., кормові угіддя 0,57 га.

Разом з тим, суд погоджується із доводами позивача, що він хоч і був на той час працівником колгоспу, проте до списку працівників, які отримали право на середню земельну частку пай не включений.

Суд вважає, що позивач на рівні із іншими працівниками користувався всіма правами та гарантіями як працівник, в т.ч. й правом на отримання середньої земельної частки (пай). Відтак дійшов висновку про відсутність підстав для не включення позивача до такого списку та відповідно обмеження його у праві на отримання середньої земельної частки.

Вирішуючи даний спір, суд виходив також із наступних мотивів та положень законодавства, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 8 Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі житлового фонду, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 31 жовтня 1991р., приватизація землі полягає у передачі громадянам України земельних ділянок у приватну, колективну власність або у довічне успадковуване використання. Для сільськогосподарського використання земельні ділянки встановленого розміру на повнолітнього члена сім`ї надаються громадянам безоплатно.

Постановою Верховної Ради України "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" від 13.03.1992р. у п. 5 встановлено, що роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, провадиться починаючи з 15 травня 1992 року відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств і організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів.

Згідно ст. 6 Земельного кодексу України 1990р., безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею. При обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Цією ж статтею визначено, що до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

Системний аналіз вищенаведених норм закону свідчить, що право на отримання середньої земельної частки мали всі працівники підприємств, організацій, установ, які були користувачами відповідної земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства.

Таким чином, позивач, як працівник спілки власників селянських господарств, мав право бути включеним до списку осіб, які мають право на середню земельну частку, а в подальшому право на отримання такої на рівні із іншими працівниками. А тому суд погоджується із доводами позивача про наявність його порушеного права, яке підлягає захисту.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права позивачки, суд виходив з наступного.

Як зазначено в Узагальненні судової практики Верховного Суду України від 01.09.2003р. "Практика розгляду судами земельних спорів", якщо суд визнав, що позивач безпосередньо або в порядку спадкування має право на земельну частку (пай), але свого часу його помилково не внесли до списків осіб, що додаються до державного акта на право власності на землю, то залежно від реальних можливостей на час розгляду справи суд у резолютивній частині рішення повинен зазначити, в який спосіб повинно бути реалізоване це право: … якщо місцева рада дала згоду на передачу колективу із резервного фонду землю для задоволення вимог осіб, які помилково не були внесені до згаданих списків, - за рахунок цих земель.

З довідки Кам`янка-Бузької міської ради №776 від 20.09.2021 судом встановлено, що Кам`янка-Бузькою міською радою передбаченно надання земельних ділянок для цільового призначення в урочищі «Кам`яна-Гора» на території Кам`янка-Бузької міської ради.

Відтак, суд вважає, що оскільки орган місцевого самоврядування має реальну можливість відновити порушене право позивачки за рахунок земель резервного фонду, то саме із цієї категорії земель позивачу слід забезпечити його право на середню земельну частку (пай).

Отже, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення повністю, як законні та обґрунтовані.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, третя особа Приватна агрофірма "Лан" про визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на середню земельну частку (пай) у розмірі 2, 5700 га. сільськогосподарських угідь, з яких 2,00 га. рілля, а 0,57 га. кормові угіддя, що розташовані на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, за рахунок земель резервного фонду цієї міської ради.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.І.Котормус