ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року

м.Харків

справа № 641/7326/20

провадження № 22-ц/818/1312/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Хорошевського О.М.

суддів колегії: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участі секретаря Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЛІС"

відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтервертикаль"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року, постановлену суддею Ященко С.О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЛІС" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійний вимог на предмет спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мараєва Яна Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтервертикаль" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПОЛІС" звернулось до суду з позовом в якому просило: застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу, укладеного 29.10.2014 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого ПН ХМНО Мараєвою Я.В.. за реєстраційним № 1526 шляхом: 1) скасування (припинення) рішення державного реєстратора ПН ХМНО Макушевої Н.В. за індексним номером 16824318 від 29.10.2014; 2) скасування (припинення) запису про відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна за реєстраційним номером 01 від 29.11.2014; 3) скасування (припинення) запису про право власності № 7502343 від 29.10.2014; 4) припинення речових прав, що виникли на підставі рішень та записів державного реєстратора відповідно до визначеного порядку скасування (припинення) записів та закриття розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснено ТОВ «ФК «Поліс», що позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль».

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Поліс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 25 вересня 2020 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позов пред`явлений до боржника ТОВ «Інтервертикаль», але не стосується майна боржника, оскільки предмет договору купівлі-продажу не є майном ТОВ «Інтервертикаль», адже він взагалі, не є майно (нерухомою річчю), ані об`єктом цивільних прав, оскільки рішення суду на підставі якого воно було зареєстровано як нерухоме майно в реєстрі речових прав скасовано, а отже вказаного майна не існує.

Режим нерухомої речі може бути поширений виключно на річ, кора реально існує в натурі. нерухома річ є майном, а майно в свою чергу є об`єктом цивільних прав.

Таким чином, у особи може виникнути право власності і відповідно право на розпорядження нею, лише щодо реально існуючих об`єктів цивільних прав майна (нерухомої речи) зокрема.

Зазначає, що предмет договору купівлі-продажу, виник в правовому полі, як майно (нерухома річ) та відповідно, об`єкт цивільних прав, як частина нежитлової будівлі, внаслідок її самовільної реконструкції на підставі скасованого рішення Господарського суду Харківської області від 02.08.2013 року у справі №922/2830/13.

Враховуючи конструкцію ч.2 ст.7 Кодексу з питань банкрутства, котра вимагає настання сукупності двох юридичних фактів позов повинен бути пред`явлений до боржника та позов повинен стосуватись майна боржника, які на час звернення з позовом не настали, тобто судом першої інстанції помилково застосована вище зазначена норма щодо визначення підсудності даного спору.

Зауважує, що предмет спору, визначений у позові не стосується будь-якого майна, він стосується застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що полягають у вилученні з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів, що відображають факти набуття права власності та створення предмету договору купівлі-продажу, як частини нежитлової будівлі, за умови їх фактичного ненастання.

Висновок суду першої інстанції про те, що позов стосується майна банкрута є безпідставними адже в ухвалі відсутнє посилання на будь-які достовірні докази, що в матеріалах справи на підставі яких суд дійшов до такого висновку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, адже стосується майна особи, стосовно якої на розгляді господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських справ установлена статтею 20 ГПК України, за змістом, зокрема, пункту 8 частини 1 якої справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Положення статті 20 ГПК України передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм.

Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.11.2012 року за заявою ТОВ "Інтервертикаль" порушено провадження про банкрутство ТОВ "Інтервертикаль" на підставі статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2012 року ТОВ "Інтервертикаль" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На теперішній час справа про банкрутство ТОВ "Інтервертикаль" перебуває у провадженні Господарського суду Харківської області (справа № 5023/5383/12 (922/2781/20)).

Відповідно до доданої до позовної заяви копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2019 року, право приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 987,1кв.м., опис: нежитлові приміщення підвалу №1-16 загальною площею 178,3 кв.м., нежитлові приміщення 1-го поверху №2-15 загальною площею 193,4 кв.м., нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 загальною площею 10,9 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху 1-22, 22а загальною площею 373,6 кв.м., нежитлові приміщення 3-го поверху № 1, 2, 3 загальною площею 221,1 кв.м., нежитлові приміщення технічного поверху № 1, 2 загальною площею 9,8 кв.м. в нежитловій будівлі літ."А-3", на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 22.02.2017 року по справі № 5023/5383/12, зареєстровано за ТОВ "Інтервертикаль".

До складу вказаного нерухомого майна входить і майно, за результатами відчуження якого позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину в межах цього позову.

З приписів статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Пункт 8 частини 1 статті 20 ГПК України містить норми аналогічного характеру.

Так, враховуючи що в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа № 5023/5383/12 (922/2781/20) про банкрутство ТОВ «Інтервертикаль» та виходячи з положень пункту 7 Кодексу України з процедур банкрутство та пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для звернення позивача до з даним позовом до Господарського суду Харківської області.

Так з матеріалів справи вбачається, що позов подано щодо майна особи, відносно якої на розгляді господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство.

Посилання скаржника на те, що позов пред`явлено не до боржника ОВ «Інтервертикаль» та не стосується майна боржника, що виключає підсудність даної справи за предметом спору до господарської юрисдикції, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки згідно положень пункту 7 Кодексу України з процедур банкрутство та пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України, розгляд спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинно відбуватися виключно у господарських судах, у провадженні яких перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М.Хорошевський.

Судді колегії І.В.Бурлака.

В.Б. Яцина.

Повний текст постанови складено 17 березня 2021 року.