Дата документу 02.03.2021 Справа № 333/3045/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3045/19 Головуючий у 1-й інстанції Круглікова А.В.
Провадження № 22-з/807/46/21 Суддя-доповідач Поляков О.З.
02 березня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого Полякова О.З.,
суддів: Крилової О.В.,
При секретарі: Бєловій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року по цій справі скасовано, прийнято нову постанову, за якою позов ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії ПАТ «Запоріжгаз» по складанню акту від 16 серпня 2018 року неправомірними. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

10 лютого 2021 року від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що при прийнятті постанови від 02 лютого 2021 року Запорізьким апеляційним судом не було вирішено питання стягнення на її користь судових витрат. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить ухвалити додаткове рішення про понесені нею судові витрати (витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції згідно наявного у матеріалах справи акту від 08 липня 2020 року на суму 9000 грн.) та судового збору.

01 березня 2021 року від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій вона просить засідання провести за її відсутності (а.с. 175).

Представник ПАТ «Запоріжгаз» - Прохода І.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Запоріжгаз» судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та витрат, понесених на правничу допомогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Приписами ч. 13 ст. 142 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Проте, питання про судові витрати не вирішено.

Встановлено, що у травні 2019 року фізична особа ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, який містить дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За вимогами п. 2.2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року із змінами від 19.09.2013 року до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинності 23.10.2013 року, змінами від 22.05.2015 року, які набрали чинності 01.09.2015 року, змінами від 06.12.2016 року та змінами від 15.12.2017 року судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За вимогами п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року із змінами від 19.09.2013 року до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинності 23.10.2013 року та змінами від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, а також змінами від 15.12.2017 року судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду оплачується, виходячи з 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позовна заява з заявленими позивачем вимогами підлягала оплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн. (768,40+768,40).

Встановлено також, що при зверненні до суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (а.с.1, 2).

Разом з тим, згідно з Постановою від 21 березня 2018 року (справа №761/24881/16-ц, провадження №14-57 цс 18) ВП ВС погодилась з позицією КЦС, роз`ясненнями Пленуму ВССУ і відступила від практики ВСУ, зазначивши, що споживачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового процесу (ч. 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За таких обставин, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 позов заявлено на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», вона не повинна була сплачувати судовий збір за подання позовної заяви.

З огляду на вищенаведене, заява в частині стягнення з відповідача на її користь судового збору за подання позовної заяви, як компенсація судових витрат не підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права звернутись до суду (на рахунок якого вона переказала кошти) із відповідною заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

Щодо витрат на правову допомогу, визначену ОСОБА_1 у розмірі 9000 грн., відповідно до акту від 08 липня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, статтею 8 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, в матеріалах справи не міститься жодних доказів, акт від 08 липня 2020 року, на який посилається заявниця в матеріалах справи також відсутній.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу, а отже відсутні підстави для стягнення їх з ПАТ «Запоріжгаз».

Таким чином, колегія суддів відмовляє ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ «Запоріжгаз» на її користь витрат, понесених нею при поданні позовної заяви та витрат понесених на правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення додаткової постанови по справі, якою необхідно відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Запоріжгаз» судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та витрат, понесених на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 270, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та витрат, понесених на правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна додаткова постанова складена 10 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: