Провадження №88 -ц/812/3/21
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу №487/834/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення нікчемності додаткової угоди до договору про іпотечний кредит за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) про встановлення нікчемності додаткової угоди до договору про іпотечний кредит.

Позов мотивовано тим, що 13 серпня 2008 р. між ОСОБА_1 та відповідачем була укладена додаткова угода, якою договір про іпотечний кредит № NKN0G9 від 25 квітня 2008 р. був викладений в новій редакції. При його укладені відповідачем були порушені норми Закону України «Про захист прав споживача» та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту введених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 р, що завадило позивачу здійснити свідомий вибір стосовно необхідності укладення зазначеної угоди. Зокрема її неналежним чином було повідомлено про наявні форми кредитування, недоліки та переваги ануїтетної та класичної форми кредитування, про орієнтовну сукупну та кредитну вартість договору, про варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення, податковий режим сплати відсотків.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 , звернувши увагу на висновки, викладені у рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2018 р. у справі № 487/7083/15-ц відносно умов договору про сплату позичальником комісії та одночасне стягнення пені і штрафу, зазначила, що пункти 2.3.3., 2.2.7., 2.3.9., 3.9, 56.1, 5.2, 5.3, 8.1. та 8.4. Кредитного договору, які містять істотні умови договору, суперечать вимогам закону, у зв`язку із чим вказаний договір є нікчемним в цілому.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнень до позовної заяви позивачка просила суд визнати нікчемною Додаткову угоду від 13 серпня 2018 року, якою Договір про іпотечний кредит №NKN0G9 від 25 квітня 2008 року був викладений у новій редакції.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2018 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , мотивувальну частину рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2018 року змінено з урахуванням відмови у позові, викладених у цій постанові.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2018 року в незмінній його частині та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року залишено без змін.

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Миколаївського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що заявниця дізналася про існування обставин, що, на її думку, є підставою для перегляду постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у провадженні № 22-ц/812/128/19 27 січня 2021 року від Громадської організацій «Правозахисник Миколаївської області», членом якої вона є, коли член цієї організації - ОСОБА_2 отримав 25 січня 2021 року копію постанови Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного від 14 січня 2021 року у справі 487/2086/17-ц (провадження № 61-1839св19), де зазначені ці обставини. Тому заявниця вважала, що строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами спливає 26 лютого 2021 року.

Підставою для перегляду постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у провадженні № 22-ц/812/128/19 за нововиявленими обставинами заявниця зазначає наступні обставини.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року у справі 487/2086/17-ц (провадження № 61- 1839св19) суди першої та апеляційної інстанцій повинні були встановити обставини нікчемності умов кредитного договору, які суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладання спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України. Верховний суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що пункт 1.12. кредитного договору у частині встановлення комісійних винагород, щомісячної винагороди за супроводження кредиту (0,05 % від суми кредиту), а також за розрахункове-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту є нікчемним, оскільки суперечить положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладання спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України.

Враховуючи, що Миколаївський апеляційний суд при розгляді цивільної справи № 487/834/18 та винесенні постанови від 15 січня 2019 року у провадженні № 22- ц/812/128/19 відмовився встановити нікчемність пункту 8.1. кредитного договору, де зазначено, що заявник повинен був щомісячно крім відсотків за користування кредитом сплачувати щомісячну винагороду за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від сумі зарезервованих ресурсів, нікчемність умов кредитного договору, які суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладання спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України, зокрема, щодо ненадання банком заявнику як споживачу кредитних послуг перед укладенням кредитного договору у письмовій формі інформації для здійснення свідомого вибору при умовах, коли необхідність надання банком споживачу кредитних послуг такої інформації підтвердив Конституційний Суд України рішенням № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, а також не встановив обставини нікчемності решти умов кредитного договору, зокрема, пунктів 2.3.3., 2.2.7., 2.3.9., 3.9., 5.1., 5.2., 5.3. та 8.4., тоді як вищезазначені обставини є істотними для цивільної справи № 487/834/18, і ці обставини не були і не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи, що обставини нікчемності умов кредитного договору повинні бути розглянуті судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦК України, де зазначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, ОСОБА_1 вказує, що вищезазначені обставини є нововиявленими і просить переглянути постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, скасувати її та постановити нове рішення, яким підтвердити обставини нікчемності умов пунктів 2.3.3., 2.2.7., 2.3.9., 3.9., 5.1., 5.2., 5.3., 8.1. та 8.4. Додаткової угоди від 13 серпня 2008 року, якою Договір про іпотечний кредит № N004939 від 25 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був викладений у новій редакції, а також підтвердити обставини нікчемності Додаткової угоди від 13 серпня 2008 року в цілому.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.

Зважаючи на вимоги частини 1, 3, 8 статті 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про перегляд постанови апеляційного суду не підлягає задоволенню із таких підстав.

Змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції про відмову у позові у справі, яка переглядається, апеляційний суд погодився в цілому з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову, однак не погодився з наведеними судом мотивами.

Так, апеляційний суд зазначив, що постановляючи 23 лютого 2018 року рішення у справі № 487/7083/15-ц Заводський районний суд м. Миколаєва погодився із запереченнями ОСОБА_1 щодо незаконності та безпідставності позовних вимог про нарахування комісії у розмірі 2522,08 доларів США, а також необґрунтованого одночасного нарахування пені та штрафу та відмовив через невідповідність таких умов договору вимогам закону у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії та пені. Тобто суд фактично застосував наслідки нікчемності (недійсності) умов додаткової угоди щодо нарахування комісії та одночасного застосування пені і штрафу, вирішивши таким чином спір.

Також апеляційний суд виходив з правового висновку Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 р. у справі № 61-1536св17 та вважав, що у разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнані недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Тому апеляційний суд зробив висновок, що ОСОБА_1 скористалася своїм правом на застосування наслідків нікчемності (недійсності) окремих умов додаткової угоди, спір щодо виконання цих умов договору вирішений, а тому відсутні підстави визнання цих умов нікчемними за даним позовом через фактичне вирішення спору щодо наслідків такої нікчемності (недійсності).

Також апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про визнання нікчемною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 13 серпня 2008 р. в цілому з огляду на положення статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» як необґрунтовані з наступних підстав.

Суд встановив, що з матеріалів справи вбачається, що невід`ємною частиною оспорюваної угоди є Додаток № 1 - Графік погашення кредиту, який містить детальний розпис усіх платежів, які підлягали сплаті щомісяця, включаючи платіж в цілому та його складові за весь період користування кредитними коштами із зазначенням загальних сум сплати винагороди банку та процентів за користування кредитом. Крім того, при укладанні договору про іпотечний кредит 25 квітня 2008 р. позивачем підписаний документ про загальну вартість кредиту, який містить інформацію про додаткові витрати на укладання договору. За такого колегія суддів дійшла висновку, що позивачеві була надана достатня інформація для визначення орієнтовної сукупної вартості кредиту.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги про визнання недійсним кредитного договору в цілому не підлягають задоволенню, оскільки у результаті розгляду справи судом не здобуто доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема, не спростовано, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши, характер правочину і всі його істотні умови. На виконання умов спірного договору вона без заперечень отримала кошти, тривалий час виконувала його у частині повернення кредитних коштів.

Згідно із частинами 1, 2, 4, 5 статті 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Слід розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

З аналізу наведених ОСОБА_1 підстав щодо перегляду постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами вбачається, що заявниця посилається як на нововиявлені обставини на висновки Верховного Суду у постанові від 14 січня 20201 року по справі № 487/2086/17-ц, яка розглядалася за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом останнього до Банку про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом, тобто у справі між іншими сторонами.

Згідно доводів щодо перегляду постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами заява подана, фактично, з метою переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 487/834/18, зміни рішення по справі через незгоду позивачки з висновками суду, а саме - щодо наявності підстав для визнання нікчемною додаткової угоди від 13 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит № NKN0G9.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини (висновки суду касаційної інстанції при перегляді іншої цивільної справи, учасником якої заявниця не була) не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам для віднесення їх до таких, та зводяться до незгоди заявниці з оцінкою судом апеляційної інстанції наявних у справі доказів та висновками щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, але не містять посилань на будь-які нововиявлені обставини в розумінні статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 381, 423, 429 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про встановлення нікчемності додаткової угоди до договору про іпотечний кредит відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_______________________________________________

Повний текст ухвали складений 23 березня 2021 року