Справа № 452/3591/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" грудня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Макаревич Л.Р.,

із участю: представника позивача адвоката Михалойко Б.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, державний виконавець Самбірського ВДВС у Самбірському району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львова) Співак Роман Богданович, - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 6 липня 2021 року державним виконавцем Самбірського ВДВС було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №8152 від 14.05.2021р., вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з нього на користь ТзОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 18763грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії. Зазначає, що він жодного кредитного договору чи інших правочинів із відповідачем не укладав та не отримував від останнього жодних грошових коштів, а тому заборгованість перед товариством відсутня. За таких обставин вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилався на викладені у зверненні до суду обставини.

Представник відповідача ТзОВ «Веллфін» у судове засідання не з`явився, проте подав до суду відзив, в якому заперечив проти позову і зазначив, що позивач 06.10.2019р. отримав кредит в сумі 3000грн. та у строк до 06.11.2019р. зобов`язаний був сплатити відповідну суму та відсотки за користування коштами; однак прострочив платіж майже на три роки, чим відповідачу завдав збитки; долучив до матеріалів справи копію договору позики та особової картки позичальника, просив у позові відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до суду не прибула, судова повістка про її виклик повернулася із відміткою «за закінченням терміну зберігання»; третя особа державний виконавець Самбірського ВДВС у Самбірському району Співак Р.Б. аналогічно до суду не прибув, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони відповідача, третіх на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом установлено, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №8152, згідно з яким ОСОБА_1 є боржником перед ТзОВ «Веллфін» за кредитним договором №1012008, укладеним 6 жовтня 2019р.

Згідно Постанови головного державного виконавця Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області від 6 липня 2021 року було відкрито виконавче провадження №65994671 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» 18763грн. боргу та 11.08.2021р. накладено арешт на майно боржника.

Із представленої відповідачем копії договору позики №1012008 від 06.10.2019 та особової картки позичальника вбачається, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти у позику в сумі 3000 гривень із строком повернення до 05.11.2019р.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм законодавства вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тобто відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №207/1587/16.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене, суд уважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач стверджує, що не отримував від відповідача жодних коштів і не підписував договору позики, що виключає наявність істотних умов для встановлення факту безспірності, а подані відповідачем копія договору позики та особова карта позичальника, проти яких позивач заперечує, не доводить безспірності відносин між сторонами; окрім того відповідач не надав суду жодних доказів того, що вимога про оплату боргу надсилалась позивачу та останній таку вимогу отримував.

Суд приймає до уваги зазначені позивачем обставини, а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що сама заборгованість позивача перед відповідачем, зазначена у виконавчому написі, є безспірною.

Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності самого боргу, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Із урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис №8152 від 14 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення загальної заборгованості у розмірі 18763грн. із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», - таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 28 грудня 2021 року повного судового рішення.

Суддя