Справа № 570/1837/19
Номер провадження 2/570/56/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Філіпової Н.П.

представника відповідачки, адвоката Меніка В.В.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне за правилами загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 34080084 від 10 травня 2012 року, у вказаному будинку крім нього та його дружини - ОСОБА_7 , зареєстровані його братова - ОСОБА_8 , племінниця - ОСОБА_9 та неповнолітній син племінниці - ОСОБА_10 , які фактично тривалий час, з 2012 року, не проживають у вказаному будинку, проживають за іншою адресою, їх реєстрація у вищезгаданому будинку порушує права власника щодо вільного розпорядження та володіння своїм майном, позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, в якому він не погодився з позицією відповідачів, викладеною в поданому ними відзиві, оскільки їх позиція необґрунтована, а доводи є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Серед іншого позивач зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 , після укладення шлюбу з ОСОБА_11 , проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , де в неї народився син ОСОБА_10 , про що свідчить той факт, що його свідоцтво про народження видане Оржівською селищною радою. Крім того, з рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2014 року про стягнення аліментів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_11 , позивачка вказала місце свого проживання: АДРЕСА_2 , тобто навіть після розірвання шлюбу, вона з дитиною проживала за вищевказаною адресою, без примусу до того. Щодо відповідачки ОСОБА_8 зазначив, що вона дійсно до дня смерті ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , однак після смерті чоловіка, переїхала проживати до іншого чоловіка у Волинську область, через що в неї були неприязні відносини із свекрухою, за місцем реєстрації з того часу з`являлася рідко. Також у своїх запереченнях позивач вказує, що доводи відповідачів про проживання в орендованих квартирах та про вчинення ним перешкод у доступі до житла не відповідають дійсності та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, як і не підтверджено доводів відповідачів, що ними несуться витрати по утриманню домоволодіння. Щодо посилань відповідачки ОСОБА_8 стосовно належності їй на праві користування земельної ділянки площею 0,25 га, яка відноситься до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 зазначив, що земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельна ділянка, яка розташована за вищевказаною адресою площею 0,4139 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства належать ОСОБА_1 , і саме він несе витрати по сплаті земельного податку за ці земельні ділянки, інших земельних ділянок, які відносяться до вищевказаного домоволодіння немає. Щодо самого домоволодіння позивач зазначив, що дане житло є для нього єдиним, іншого житла не має.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснив, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , являлася його мама - ОСОБА_13 , з якою разом проживав брат - ОСОБА_12 , та його дружина з дочкою - відповідачі по справі. Після смерті брата ОСОБА_12 , відносини відповідачки ОСОБА_8 з тодішнім власником домоволодіння - ОСОБА_13 (свекруха) були напружені. Зазначив також, що після смерті матері ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заповіту, успадкував майно, яке належало матері, і зареєстрував за собою право власності на домоволодіння та земельні ділянки. На даний момент, як власник домоволодіння, вирішив робити капітальний ремонт в будинку, який триває з 2016-2017 року. На час ремонту спадкового будинку, фактично проживає в будинку тещі, за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачі за місцем реєстрації не проживають приблизно з 2012 року. З пропозицією добровільно знятися з реєстрації до відповідачів не звертався, оскільки обох фактично останній раз бачив у 2013 році, коли був рік після смерті матері, а на сам похорон матері відповідачка ОСОБА_8 приїжджала з іншим чоловіком. Зазначив також, що перешкод відповідачам у користуванні будинком не чинив і не чинить, двері замінив у зв`язку з ремонтом в будинку. Наразі будинок непридатний для проживання. Особисті речі відповідачів, а саме: м`яка частина, піаніно, телевізор та інші їхні речі знаходяться в окремій кімнаті. Вважає, що відповідачі добровільно залишили місце реєстрації, мають інше житло за місцем проживання теперішнього чоловіка ОСОБА_8 у Ківерцівському районі Волинської області, їх реєстрація в будинку перешкоджає йому в повній мірі реалізувати його право власності, тому його позов є обґрунтованим і він просить його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Філіпова Н.П., в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та запереченні на відзив. Підтримала пояснення позивача і вважаючи позов обґрунтованим, просить його задоволити.

Від відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_10 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони позов не визнали. Пояснили, що не проживають за місцем реєстрації не по власному бажанню, а через створення перешкод з боку позивача, який змінив замки на вхідних дверях та постійно їм погрожує, тобто створює перешкоди у користуванні житлом, що стало підставою для їх проживання у орендованих квартирах. Зазначили, що вказаний у позові будинок був побудований батьками позивача та його рідного брата - ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і за життя приходився відповідачці ОСОБА_8 - чоловіком, а ОСОБА_2 - батьком. В даному будинку вони проводили необхідний ремонт та оплачували комунальні послуги. Про те, що вказаний будинок на праві власності належить позивачу - дізналися з позову. Крім того, зазначають, що в користуванні відповідачки ОСОБА_8 перебуває земельна ділянка площею 0,25 га, яка відноситься до домогосподарства по АДРЕСА_1 . Також вказали, що у вищезгаданому будинку зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_2 , який в ньому зареєстрований разом з матір`ю, яка самостійно утримує дитину, оскільки її шлюб з батьком дитини розірвано, іншого житла вони не мають. Виходячи з вищевикладеного вказали, що не проживають у належному позивачу помешканні тимчасово з поважних причин, а тому законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку - відсутні, тому в позові просять відмовити.

Відповідачка ОСОБА_8 , з`явившись в одне із судових засідань, позов не визнала. В подальшому, із-за хвороби, в судове засідання не з`являлася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності з участю її представника і зазначила, що позов не визнає, підтримала факти та обставини, описані у відзиві на позовну заяву та просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю і недоведеністю.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_8 , адвокат Менік В.В., позов не визнав з мотивів, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації, оскільки позивачем чиняться перешкоди в цьому, шляхом зміни замка у вхідних дверях та він не допускає відповідачів до будинку. Крім того вказав, що відповідачка ОСОБА_2 не перебуває у шлюбі (шлюб розірвано), на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка разом з нею зареєстрована у спірному будинку. Вказав, що відповідачка ОСОБА_8 проживає з цивільним чоловіком в АДРЕСА_4, після смерті чоловіка і свекрухи в спірному домоволодінні не проживала. Вважаючи позов безпідставним і недоведеним, просить в задоволенні такого відмовити повністю, оскільки це порушує право на житло відповідачів.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в спірному будинку зареєстрована від народження, однак на момент смерті баби, фактично проживала з чоловіком в смт.Оржів, Рівненського району Рівненської області, оскільки вийшла заміж у 2008 році і перебувала у шлюбі до 2015 року. Після розлучення, оскільки дядько - позивач по справі, чинив перешкоди у доступі до будинку за місцем реєстрації, була вимушена винаймати квартиру, а з 2018 року по теперішній час з сином проживають у с.Яківці Ківерцівського району Волинської області, в будинку вітчима, оскільки іншого житла вони з сином не мають. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації Рачкилюк М.В., з`явившись в судове засідання пояснила, що визнання втратившим право на житло неповнолітньої дитини порушить його право на житло, оскільки батьки дитини у шлюбі не перебувають, рішенням суду дитину залишено проживати з матір`ю, у якої іншого житла немає, тому дитина залишиться без місця реєстрації. Зазначила також, що думку батька стосовно зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_10 не з`ясовували, через те, що шлюб між батьками неповнолітнього розірвано. Просить вирішити спір згідно чинного законодавства, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що проживає через вісім хат від спірного домоволодіння, а тому знає, що позивач у будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, оскільки робить в будинку ремонт, речей ніяких в будинку немає. Відповідачку ОСОБА_8 та її дочку ОСОБА_15 бачив в будинку за життя тітки ОСОБА_13 , яка померла у 2012 році, після чого їх там не бачив.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дала показання, що в будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає, там ідуть ремонтні роботи, всі речі знесені до однієї кімнати і накриті. Відповідачі, після смерті ОСОБА_18 (чоловік та батько відповідачів), залишили будинок і проживають у АДРЕСА_4.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г. 20 квітня 2012 року і зареєстрованого в реєстрі за № 2-432, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Його право власності на вказаний будинок зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав виданим КП "РОБТІ" № 34080084 від 10 травня 2012 року. Технічний паспорт на вищезгаданий житловий будинок видано КП "РОБТІ" Рівненської обласної ради також на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5-8)

Крім позивача, його дружини - ОСОБА_7 , у будинку зареєстровані: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 - племінниця, ОСОБА_10 - неповнолітній син племінниці - відповідачі по справі, про що зазначено в довідці № 1461, виданій 05 квітня 2019 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.8 на звороті).

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі приблизно з 2012 року не проживають за місцем реєстрації.

Як ствердили відповідачі в судовому засіданні, вони не проживають за місцем реєстрації у зв`язку з тим, що позивачем чиняться перешкоди в цьому. Поряд з тим, не заперечується той факт, що з 2012 року вони за адресою: АДРЕСА_1 не проживають. Відповідачі жодного доказу на підтвердження вчинення їм перешкод у користуванні будинком зі сторони позивача суду не надали, до відповідних органів, зокрема сільської ради або правоохоронних органів відповідачі не зверталися. Відповідний позов до суду вони також не подавали.

На даний час відповідачі фактично проживають в будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою № 953 від 22.11.2019 року (а.с.138).

Позивач не заперечує, що як власник будинку вирішив здійснити капітальний ремонт будинку, а тому будинок з 2016-2017 року для проживання не придатний. Дозволи ні від кого на проведення ремонтних робіт не отримував, оскільки ремонт почав робити з 2016-2017 року, а відповідачі фактично не з`являлися до будинку за місцем проживання з 2012 року. Свою позицію щодо проведення ремонтних робіт, позивач підтвердив квитанціями на придбання ним будівельних матеріалів та фотографіями, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.80-104).

Твердження відповідачки ОСОБА_8 про те, що в її користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,25га, яка відноситься до домогосподарства по АДРЕСА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами. Так, дійсно згідно довідки № 3181, виданої 08 серпня 2019 року, у користуванні ОСОБА_8 перебуває земельна ділянка площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в с.Голишів (а.с.38), однак того, що вона відноситься до вищезгаданого домогосподарства не вказано. Не знайшли свого підтвердження дані доводи і в суді. Поряд з тим, власником земельних ділянок, а саме: площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :10:000:0323 та площею 0,4139 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:000:0322, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Його право на вищезгадані земельні ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.56-59).

Як власник вищезгаданих земельних ділянок ОСОБА_1 сплачує встановлений законом земельний податок, що підтверджується квитанціями на прийом податкових платежів, копії яких знаходяться в матеріалах справи ( а.с.60-63).

Договори про надання комунальних послуг до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 газо- та електропостачальними компаніями укладено також з ОСОБА_1 , кошти за надання послуг вищезгаданим організаціям також сплачуються ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.64-79).

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 71 ЖК України встановлює, що за відсутнім членом сім`ї наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом шести місяців. А ст.72 ЖК України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Порядок зняття особи з реєстраційного обліку за рішенням суду, передбачено і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Оскільки судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_8 , тривалий час (понад 5 років) в будинку не проживає, проживає в іншому населеному пункті, зокрема в с.Яківці Ківерцівського району Волинської області, а її реєстрація у будинку позивача перешкоджає йому в повній мірі здійснювати своє права власності відносно будинку, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на всіх осіб, зареєстрованих в будинку, оформити субсидію він не може, чим порушуються права власника будинку, то суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачки ОСОБА_8 втратившою право на житло підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків .

Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає .

У матеріалах справи наявний висновок Органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації № вих-3695/06/01-57/19 від 21 листопада 2019 року, згідно якого орган опіки і піклування вважає недоцільним визнавати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.139).

Згідно довідки № 953, виданої 22 листопада 2019 року Грем`яченською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 дійсно проживають в АДРЕСА_4 , в житловому будинку вітчима ОСОБА_19 , який після смерті своїх батьків прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.138).

Висновок про недоцільність визнання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6, був складений на підставі документів, серед яких: характеристика на ОСОБА_2 № 01-11/371 від 20 листопада 2019 року, видана виконкомом Грем`яченської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 20 листопада 2019 року, зокрема домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , затверджений сільським головою Грем`яченської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, характеристика педагога-організатора ОСОБА_2 , виданою КП "Санаторій матері і дитини "Пролісок", характеристика ОСОБА_10 № 168/1-19/2-19 від 18 листопада 2019 року та довідкою № 167/1-19/2-19 від 18 листопада 2019 року, видана ОСОБА_10 директором Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Грем`яче, Ківерцівського району Волинської області (149-153).

З вищевказаних документів вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 і її неповнолітній син ОСОБА_10 постійно проживає в АДРЕСА_4 , там ОСОБА_2 працює, дитина - ОСОБА_10 там ходить до школи. Поряд з тим, акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем реєстрації отримано не було і відповідно такого не враховано органом опіки. Попри те, що дитина не проживає за місцем реєстрації, фактично проживає в іншій області, органом опіки і піклування надано висновок про недоцільність визнання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Необхідно звернути увагу на те, що висновок органу опіки і піклування надано відносно ОСОБА_2 , тоді як ставиться питання про визнання втратившим право на житло ОСОБА_10 .

Суд приймає до уваги даний висновок, але оцінює його критично через наявні в ньому помилки.

Судом викликався для надання особистих пояснень стосовно реєстрації дитини у його квартирі батько дитини ОСОБА_11 , однак на виклик суду останній не з`явився, ніяким чином не відреагувавши на вирішення цього питання, хоча згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 197903235 від 27 січня 2020 року, батько неповнолітнього ОСОБА_10 - ОСОБА_11 є власником 1/3 частини трикімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.158-159). А саме на батьків, як на матір, так і на батька, в рівній мірі покладається обов`язок забезпечення своїх неповнолітніх дітей житлом.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, крім виняткових обставин.

Окрім того, обмеження дієздатності особи у віці до чотирнадцяти років в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частини 3 статті 29 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини на визначення місця проживання є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітній син приблизно з 2012 року за місцем реєстрації не проживають, доказів на підтвердження того, що позивачем чиняться перешкоди в проживанні за місцем реєстрації, суду не надано, дитина разом з матір`ю проживають в іншому населеному пункті, зокрема в с.Яківці Ківерцівського району Волинської області, де мама працює, дитина навчається в школі, тому зняття з реєстрації ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_10 не порушує права неповнолітньої дитини саме на її проживання з одним з батьків, а саме матір`ю за місцезнаходження навчального закладу, в якому дитина навчається, тому є можливим визнати останніх такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Отже, суд вважає, що в наявності є порушення права позивача, як власника житлового будинку, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Приймаючи таке рішення, суд також враховує вимоги статті 150 ЖК України, згідно якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідачі ж не є членами сім`ї позивача. Навіть їх поселення і реєстрація в будинку з дозволу попереднього власника, не може слугувати підставою для реєстрації і проживання в будинку при зміні його власника.

Крім того, суд вважає за можливе судові витрати покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.76, 78, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.29, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст.72, 150 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", Законом України "Про охорону дитинства", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20 листопада 1996 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідачка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 31 липня 1997 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідачка - ОСОБА_5 , яка також представляє інтереси неповнолітнього сина, відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 02 грудня 2008 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 09 березня 2021 року

Суддя Остапчук Л.В.