РІШЕННЯ

іменем України

"10" березня 2021 р. 145/559/16-ц 2/145/78/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відновлення становища, яке існувало раніше, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Гніванська міська рада,

встановив:

ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0.0464 га з кадастровим №:01:005:0091.

Суміжна земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 перебуває у власності відповідача ОСОБА_7 .

Між їхніми земельними ділянками були облаштовані межові знаки у вигляді дерев`яного паркану. На даний час відповідач паркан зняла та облаштовує огорожу, під яку заклала бетонний фундамент.

Закладаючи фундамент під нову огорожу, відповідач порушила межу між їх земельними ділянками, відступивши в сторону її земельної ділянки 0.54 м. Вона намагалася вирішити спір в досудовому порядку, зверталася до відповідачки з проханням облаштовувати огорожу на тому самому місці, де стояв старий паркан, що відповідає фактичному користуванню їх земельними ділянками та даним земельно-кадастрової документації, на підставі якої виготовлявся її державний акт, однак її прохання ігнорувалися.

При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують її право власності на земельну ділянку складався протокол погодження та закріплення меж земельної ділянки від 25.02.2011. В протоколі зазначено, що відповідач з існуючими межами згідна, про що розписалася.

Відповідачкою облаштовується огорожа, що не відповідає межовим знакам, які існували на момент виготовлення технічної документації. На відстані в 1,5 м розташований її житловий будинок. Встановлення відповідачем огорожі на закладеному нею фундаменті, перешкоджатиме їй в обслуговуванні її житлового будинку.

Комісією міської ради рекомендовано встановити огорожу у відповідності до меж винесених згідно правовстановлюючих документів. Відповідачка ігнорує рекомендації комісії міської ради.

Оскільки відповідач навмисно порушує норми добросусідства та добровільно не бажає відновити межовий знак у вигляді паркану згідно межі, яка була до порушення, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить зобов`язати ОСОБА_5 відновити межу між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які існували до порушення, згідно земельно-кадастрової документації та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086731 від 27.12.2011.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_6 ) та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити.

Представник ОСОБА_2 вважає посилання ОСОБА_5 у своїй заяві на лист відділу у Тиврівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за вих. №2-0.34-393/115-18 від 19.12.2018 безпідставними та необгрунтованими, оскільки ОСОБА_6 не зверталась до відділу у Тиврівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0091 та складання відповідного акту. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0091 зі складанням відповідного акту від 10.11.2015 було проведено фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , яка є сертифікованим інженером- землевпорядником.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позову і просить відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що відповідачка ОСОБА_5 межових знаків не знищувала, земельної ділянки ОСОБА_4 не захвачувала. Докази, надані на підтвердження позовних вимог, суперечливі та не відповідаютьвимогам чинного законодавства.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явився. Гніванська міська рада подала суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у відсутності її представника, позов задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідна до ч.ч.1, 2 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що розташовані на земельній ділянці площею 0,0464 га з кадастровим №:01:005:0091, що стверджується договором купівлі-продажу будинку від 22.06.1989 (т.1 а.с.6) та державним актом на право на земельну ділянку ЯК №086731 від 27.12.2011 (т.1 а.с.11), відповідно до якого ширина земельної ділянки від вулиці Красіна (Подільської ) становить 17 , 65 м, а відповідно до наданого позивачкою технічного паспорту виготовленого КП ""ВООБТІ " 12.05.2015 (а.с.7-10) - 16,90 м.

Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_2 з кадастровим №:01:005:0117, перебуває у власності ОСОБА_5 (т.1 а.с.2).

Суд вважає, що посилання позивача як на підтвердження своїх вимог, на акт відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.11.2015 (т.1 а.с.3), складений комісією в складі геодезиста ОСОБА_8 , землевпорядника ОСОБА_11, в присутності землевласника ОСОБА_6 та користувача суміжної земельної ділянки ОСОБА_9 , яким встановлено самозахват землі суміжником ОСОБА_10 , є безпідставними, оскільки він складений в порушення Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомземом України №376 від 18.05.2010.

Відповідно до п.1.2. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України №376 від 18.05.2010 р., встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до п.2.3. вказаної Інструкції комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до п.3.12. вказаної Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками; технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у т. ч. при поділі чи об`єднанні земельних ділянок (ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про землеустрій») або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.3 вказаної вище статті зазначеного Закону) - при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об`єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до інформації, наданої Відділом Держгеокадастру у Тиврівському районі №0.2-0.34-393/115-18 від 19.12.2018 (а.с.6) щодо земельної ділянки з кадастровим № :01:005:0091, яка належить ОСОБА_6 : договір про поновлення та встановлення меж земельної ділянки з ОСОБА_6 відсутній; технічне завдання про відновлення меж земельної ділянки на ОСОБА_6 відсутнє; відомості про повідомлення ОСОБА_5 про дату і час проведення робіт по відновленню меж земельної ділянки на місцевості по АДРЕСА_1 у відділі у Тиврівському районі Головного управління Держгеокадастру відсутні; щодо виконання робіт 10.11.2015. ОСОБА_8 по відновленню меж земельної ділянки в натурі на місцевості між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами :01:005:0117 та :01:005:0091 відомості відсутні; щодо встановлення та передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_6 відомості відсутні.

Суд вважає, що наданий акт відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.11.2015 (а.с.3 т.1), не є належним доказом на підтвердження вимог позивачки, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, та обставини, викладені в ньому, сумнівні.

Крім того, відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Таким чином, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Жодного розпорядження, рішення уповноваженої на те особи про створення комісії для погодження (встановлення) меж суду не надано.

Суд вважає, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 60, 79, 81, 156, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст.78, 107, 152 ЗК України, Інструкцєю про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України №376 від 18.05.2010,

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 19 березня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя І.О.Ратушняк