Справа № 740/4001/20
Провадження № 2/740/163/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участю секретаря Полторацької В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.09.2010 в розмірі 12 689 грн. 84 коп. та судові витрати в розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позову посилалося на те, що 16.09.2010 між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 - змінено назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Отримуючи кредит, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Однак свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів вона не виконує, внаслідок чого станом на 31.07.2020 виникла заборгованість на загальну суму 12 689 грн. 84 коп. Таким чином, банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12 689 грн. 84 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 465 грн. 02 коп., 9229 грн. 37 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2995 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. В подальшому представником позивача була подана уточнююча позовна заява, в якій просили стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 12 689 грн. 84 коп. станом на 31.10.2020.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву від 26.10.2020 та заперечення на відповідь на відзив від 16.12.2020 та від 08.02.2021, відповідно до яких відповідач ОСОБА_1 позов не визнає, зазначаючи, що він дійсно звернувся 16.09.2010 до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву, згідно якої йому було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту «Універсальна» з кредитним лімітом 300 грн. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Зазначає, що позивач просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по простроченому тілу кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.09.2010 ршляхом підписання заяви-анкети. Крім того, зазначає, що кредитна картка «Універсальна» була видана йому на 4 роки строком дії до 2014 року. З позовом позивач звернувся тільки у вересні 2020 року, тому визначений трирічний строк позовної давності сплинув, який відповідач просить застосувати.

У відповіді на відзив від 09.11.2020, представник позивача Меркулова В.В. зазначає про правомірність вимог позивача, укладення кредитного договору відповідачем 16.09.2010, яким активно використовувались кредитні кошти, зокрема, 29.05.2012 - видача готівки - 55 грн., поповнення кредитного рахунку 05.10.2012 - депозит 320 грн. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності збільшений до 50 років. Строк дії картки відповідача до останнього дня 03.2016, позивач звернувся до суду 18.09.2020 в межах строку позовної давності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку частини другої статті 247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що згідно копії анкети-заяви від 16.09.2010 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою виявив бажання отримати банківські послуги, в графі «Бажаний кредитний ліміт» сума не зазначена, інші відомості у даній анкеті-заяві щодо оформлення конкретної карти та іншого бажаного кредитного ліміту не зазначені. ОСОБА_1 погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений (а.с.10).

Відповідно до довідок позивача (дата та номер відсутній) старт карткового рахунку щодо ОСОБА_1 , кредитна картка № НОМЕР_1 , здійснений 29.05.2012, встановлення кредитного ліміту 29.05.2012 - 300 грн., 29.05.2012 - збільшення кредитного ліміту - 500 грн., 08.02.2013 - зменшення кредитного ліміту - 470 грн., 08.11.2019 - зменшення кредитного ліміту 0 грн., термін дії картки - 03/16 (а.с.8-9).

На підтвердження зазначених обставин позову АТ КБ «ПриватБанк» надано суду власний розрахунок заборгованості станом на 31.07.2020 та станом на 31.10.2020, анкету-заяву від 16.09.2010, довідку щодо видачі ОСОБА_1 кредитної карти, витяг з Умов та правил надання банківських послуг (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті...) без підпису відповідача, копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 та виписку за кредитним рахунком на ім`я останнього.

Отже, судом встановлено, що між сторонами дійсно виникли правовідносини починаючи з 16.09.2010, за якими ОСОБА_1 отримував грошові кошти від АТ КБ Приватбанк.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом, заборгованості за пенею, суд застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 3 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів з будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Даний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180 від 3 липня 2020 року.

Отже, в даному випадку на думку суду має застосовуватись положення ст.257 ЦПК України за якою встановлено загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданого позивачем розрахунку за договором №б/н від 16.09.2010 та від 04.08.2020 за період з 31.10.2013 по 31.07.2020 не вбачається, що боржником вчинялись дії, які б свідчили про часткове виконання зобов`язань.

Також, стороною позивача не надано будь-які інші докази (меморіальний ордер, квитанція, платіжне доручення тощо) на підтвердження здійснення відповідачем внесення коштів на рахунок у період 31.10.2013 по 31.10.2020.

А відтак, суд позбавлений можливості перевірити чи вчиняв ОСОБА_1 будь- які дії, що впливають на перебіг строку позовної даності, зокрема, чи вносив він кошти в рахунок погашення заборгованості.

Отже, позивачу стало відомо про порушення умов договору з моменту прострочення відповідачем платежу з погашення заборгованості і з цього часу має відраховуватися строк позовної давності, а АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором лише 18.09.2020, тому суд доходить висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Окрім цього, судом встановлено, що термін дії картки № НОМЕР_1 до останнього дня березня місяця 2016 року, про що заперечення сторін під час судового розгляду відсутні, а з позовом до відповідача позивач звернувся до суду 18.09.2020.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом поза межами позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення фактично отриманих відповідачем коштів.

Із врахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя Т.О. Гагаріна