ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 березня 2021 року

м. Харків

справа № 636/554/19

провадження № 22-ц/790/1910/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Чугуїввода»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чугуїввода» про зобов`язання здійснення перерахунку за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 листопада 2020 року, ухвалене суддею Гуменним З.І. в залі суду в м. Чугуїв,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 31.05.2017 на його адресу відповідачем була направлена претензія щодо наявності боргу за спожиті комунальні послуги, з якою він не погодився та надав відповідачу заяву про здійснення перерахунку боргу. 11.10.2017 позивач отримав лист, в якому зазначено, що відповідач 21.03.2016 повідомив, що в квітні 2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , буде здійснено встановлення будинкового лічильника та в квітні 2016 року дійсно було встановлено будинковий лічильник. Таким чином, відповідач з квітня 2016 року по 10 лютого 2017 року здійснює нарахування за показаннями домового лічильника. Також вказував, що в порушення вимог п. 11 Постанови КМУ № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», не було складено актів технічного обстеження стосовно наявних витоків води, які повинні складатись щомісячно в присутності 2 представників ОСМД або ЖЕКУ. Також, зазначав, що інформація стосовно встановлення домового лічильника була розміщена на будинку 21.03.2016, а лічильник встановлено в квітні 2016 року, тобто співвласникам квартир житлового будинку відповідач не надав двомісячного строку, чим порушено п. 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водовідведення», у зв`язку із чим, нарахування по даному лічильнику є недійсними.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за період з квітня 2016 року по 10 лютого 2017 року за послуги водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) без урахування показань загальнобудинкового лічильника на суму 1004,39 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 листопада 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі посилається на ті самі обставини, які зазначав в позовній заяві.

Представник КП «Чугуїввода» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів тому, які показання квартирного засобу обліку споживання холодної води він передавав виконавцю за спірний період. Не надано також доказів тому, щодо наявності в позивача засобу обліку споживання води, отже дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг за спірний період в обсязі спожитих послуг є правомірними та відповідають з п. 11 Правил № 630.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з вимогами матеріального та процесуального права, обставинами справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.01.2013 між сторонами укладено договір № 0052800 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (а.с. 14-16).

Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , за особовим рахунком НОМЕР_1 відкритого на ім`я позивача ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 складає 1519.47 грн., з 01.01.2017 по 31.12.2017 складає 1302,54 грн. (а.с. 17,18).

31.05.2017 за № 507 КП «Чугуїввода» на адресу ОСОБА_1 направлено претензія щодо стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з вимогою про погашення заборгованості, яка станом на 01.05.2017 склала 1743,09 грн. (а.с. 13).

Як вбачається з актів обстеження водозаборної арматури, загальнобудинкової мережі від 21.09.2016, 21.12.2016, 29.01.2017, 21.03.2017 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , витоків води не має, підвал сухий, акти складені за підписами працівників КЗЖРЕП та КП «Чугуїввода» (а.с. 31-34).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення заборгованості).

Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Згідно пунктів 15, 16 вказаних Правил, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

У разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Виконавець має право здійснювати перевірку показань квартирних засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Відповідно до п. 20 вказаних Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Відповідно до п. 32 Правил, виконавець зобов`язаний, зокрема, проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за отримані комунальні послуги у період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2017 року та з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року, з урахуванням вимог зазначених Правил, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг за спірний період в обсязі спожитих послуг.

В апеляційній скарзі позивач не навів доводів зворотного. Аргументи апеляційної скарги є аналогічними із доводами позовної заяви, яким була надана належна оцінка судом першої інстанції.

У зв`язку з зазначеним колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Зміст актів обстеження водозаборної арматури, які містяться в матеріалах справи позивачем не спростований.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що заборгованість про перерахування якої позивається ОСОБА_1 з позивача у встановлено законом порядку не стягнута, обліковується за період, який знаходиться поза межами позовної давності.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач не надав співвласникам квартир житлового будинку двомісячного строку, чим порушено п. 3 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водовідведення», у зв`язку із чим, нарахування по даному лічильнику є недійсними.

Однак, як вбачається із матеріалів справи вузол комерційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 будо встановлено 21.03.2016 року. В той час, як Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» набрав чинності лише 02 серпня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, звертаючись до суду з позовом про зобов`язання здійснення перерахунку за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.=

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна