Справа №464/2970/18
пр № 4-с/464/4/21
У Х В А Л А

04 березня 2021 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, 24.02.2021 р. звернулась в суд із скаргою, в якій просить визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментах від 12.02.2021 року, здійснений державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Юрієм Романовичем у ВП №57503864. Окрім цього, просить зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 у ВП №57503864 з врахуванням вимоги закону, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 недоотримані аліменти на утриманні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування скарги покликається на те, що на виконанні у Сихівському ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавчий лист, виданий Сихівським районним судом м.Львова 11.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 12.02.2021 р. ОСОБА_1 отримала розрахунок заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником Ю.Р., з якого вбачається, що останнім невірно здійснюється розрахунок суми аліментів, яка підлягає стягненню з боржника, оскільки отримані стягувачем суми аліментів є значно меншими, ніж гарантований законом мінімальний розмір аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Станом на 2020 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становив 2 180 грн., таким чином гарантований законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину становив 1 159 грн. З оспорюваного розрахунку вбачається, що за період 2020-2021 років ОСОБА_1 фактично не отримала мінімального гарантованого розміру аліментів на двох дітей (за винятком двох місяців у 2020 році, а саме у жовтні та грудні), а отримані нею суми були значно менші.

Відповідно до ухвали від 25.02.2021 р. прийнято скаргу до розгляду та призначено до судового розгляду.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду такої. 04.03.2021 р. від представника заявника ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд скарги у її відсутності та відсутності заявника, вимоги скарги підтримують в повністю, просили таку задовольнити.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 23.02.2021 р. учасників справи, відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно із п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

За приписами ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В ч. 2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, крім іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. В разі визначення суми заборгованості в частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, на виконанні у Сихівському відділі ДВС м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №57503864 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Сихівським районним судом м.Львова 11.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно із розрахунком, складеним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Ю.Р. 12.02.2021 р. у ВП №57503864, починаючи із червня 2018 року по травень 2020 року, з липня 2020 року по жовтень 2020 р. та з грудня 2020 р. по січень 2021 р., державним виконавцем проводились нарахування аліментів за вищевказаним виконавчим документом з розрахунку 33 % від заробітку боржника, а за червень 2020 року та листопад 2020 р. 50 % від доходу.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах від 12.02.2021 року державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю.Р. є неправомірним, оскільки складений із порушенням ч. 2 ст. 182 СК України та ч. 1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Із врахуванням наведеного, слід визнати дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах від 12.02.2021 р. неправомірними та зобов`язати останнього здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим Сихівським районним судом м.Львова 11.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь недоотриманих аліментів на утриманні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки така вимога не підлягає розгляду в порядку Розділу 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Керуючись ст. ст. 259-261, 447, 450, 451 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 від 12.02.2021 р.

Зобов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Юрія Романовича здійснити перерахунок заборгованості по аліментах за виконавчим листом, виданим Сихівським районним судом м.Львова 11.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ВП №57503864), у відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

У іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк