ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/517/21 Справа № 408/5497/12 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Кислиця І.В.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року, ухваленого суддею Сільченко В.Є. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області,(відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами (справа №408/5497/12).

В обґрунтування заяви вказала, що 15.02.2016 року рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №408/5497/12 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні цивільного позову до ПАТ «КБ «Приват Банк» про визнання договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

На сьогодні заявниця дізналась про існування нововиявлених обставин у справі, а саме 25.11.2019 року по справі №210/1619/19 у кримінальному провадженні №0001419 відносно підозрюваного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.358 КК України, Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області була винесена ухвала про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В даній ухвалі встановлені юридичні факти що підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме той факт, що ОСОБА_2 підписав від імені ОСОБА_1 договір №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року, також, що відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10.2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За таких обставин заявниця просила суд скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року по справі №408/5497/12 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року задоволена заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами (справа №408/5497/12).

Рішення у справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, скасовано, ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним задоволені, визнано договір поруки №КRКWGK000000005 укладений 10.07.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ «ПриватБанк», недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 107,30 грн. (сто сім гривень тридцять копійок).

Відповідач, АТ КБ «Приватбанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на необґрунтованість ухваленого судового рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому, скаржник зазначає, що ухвала суду, на яку посилається позивач у своїй заяві, винесена лише 25.11.2019 року, тобто майже через 4 роки після ухвалення рішення суду, яке переглядалось за нововиявленими обставинами, отже, такий доказ не міг існувати на момент розгляду справи та ухвалення рішення, що переглядається, такий доказ є новим, а не таким, що підтверджує нововиявлені обставини, у зв`язку з чим, на думку скаржника, у суду першої інстанції не було законних підстав для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки таких обставин заява позивача не містила взагалі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість скарги і законність оскаржуваного судового рішення.

Представник відповідача ОСОБА_3 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з його участю у процесуальних діях кримінального провадження №00000129 щодо надання правової допомоги працівнику банка ОСОБА_4 під час її допиту 16.03.2021 о 12.00 годині у Криворізькому районному управлінні поліції. Документи про фактичну участь у процесуальних діях зобов`язується надати Дніпровському апеляційному суду.

Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року відкрито ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року.

Розгляд справи було призначено 10.00 годину 20 жовтня 2020 року.

20 жовтня 2020 року апеляційний розгляд було відкладено на 10.00 годину 22 грудня 2020 року, оскільки матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_2 знаходяться на апеляційному розгляді в Дніпровському апеляційному суді, розташованому у м.Дніпро. За апеляційною скаргою відповідача переглядається ухвала Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

22 грудня 2020 року апеляційний розгляд вдруге було відкладено в присутності представника відповідача ОСОБА_3 на 16 березня 2021 року на 13.10 годин, оскільки станом на цю дату оскаржувана банком ухвала про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 не була переглянута в апеляційному порядку.

Згідно із ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також, зважаючи на відкладення судового засідання, призначеного на 22 грудня 2020 року в присутності представника відповідача ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який не з`явилася у судове засідання й поважних причин, які перешкоджають йому з`явитись до суду, а також доказів на підтвердження таких обставин, суду не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача з викладених у відзиві на скаргу підстав, просила оскаржуване судове рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.08.2012 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача ПАТ «КБ «Приват Банк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 25.11.2019 року у справі №210/1619/19 звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України; кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Крім того, вказаною ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою,умисно, прагнучи отримати кредит, розуміючи, що отримання грошових коштів можливим лише після укладання та підписання договору іпотеки, здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» вищевказаного договору поруки.

Відповідно до Висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10 .2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вказана ухвала не оскаржена та набрала законної сили 03.12.2019 року.

Матеріалами цивільної справи №408/5497/12 встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії (далі відповідач), про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що фактично не приймала участі в укладенні вказаного правочину, де вона поручалася перед банком за виконання кредитної угоди по поверненню кредитних коштів ОСОБА_6 . Вважає, що даний договір поруки являється підробкою, оскільки жодного підпису під подібними угодами не ставила.

Письмовими матеріалами та Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року встановлено, що у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, згідно висновку експерта від 22.09.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 , що розташований в графі «Поручитель» спірного договору поруки ймовірно виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (не встановленою на момент розгляду справи). Рішення про відмову у позові обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

При цьому, ухвалою суду від 25.11.2019 року, яка вступила в законну силу, встановлено, що ОСОБА_6 здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки № KRKWGK від 10.07.2008 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі досліджених доказів, наявних в матеріалах справи у у кримінальному проваджені щодо ОСОБА_6 , виходив з того, що викладені у позовній заяві від 01.08.2012 року обставини з приводу того, що ОСОБА_1 не приймала участі у правочині, не підписувала договір поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року знайшли підтвердження із встановлених нововиявлених обставин, тому рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнані договору поруки №КRКWGK000000005 укладеному 10.07.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», недійсним.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись із доводами відповідача щодо незаконності рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року щодо апеляційного перегляду ухвали Дзержинського районному суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року, якою ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України із закриттям кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно частини четвертої цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012р., роз`яснено, що, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати ).

Верховний Суд у постанові від 29.08.2018 року по спарві №552/137/15-ц зробив висновок, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи).

Так, матеріалами цивільної справи №408/5497/12 встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 зверталася із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії (далі відповідач), про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що фактично не приймала участі в укладенні вказаного правочину, де вона поручалася перед банком за виконання кредитної угоди по поверненню кредитних коштів ОСОБА_6 , вказувала, що даний договір поруки є підробкою, оскільки жодного підпису на договорі вона не ставила.

З письмових матеріалів справи та рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.02.2016 року видно, що, в справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, висновком експерта від 22.09.2015 року було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , який розташований в графі «Поручитель» спірного договору поруки ймовірно виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (не встановленою на момент розгляду справи). Рішення про відмову у позові обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року, яка на час перегляду справи за нововиявленими обставинами вступила в законну силу, було встановлено, що ОСОБА_6 здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташованому в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року.

Матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було встановлено той факт, що ОСОБА_6 підписав від імені ОСОБА_1 договір поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року, що підтверджено висновком судово-криміналістичної експертизи від 19.10.2018 року №29/1.1/1759, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Окрім того, під час апеляційного перегляду справи встановлено, що відповідач АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом і оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року, якою ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України (підроблення документів) із закриттям провадження по справі.

Ухвалою колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року, апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» Істамової І.В. залишена без задоволення, ухвала Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року, залишена без змін.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, законом встановлена презумпція правомірності правочину і він може бути визнаний судом недійсним тільки з передбачених законом підстав.

Згідно з вимогами ст.202 ч.1; 203 ч.1-5, 215 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Колегія суддів повністю погоджується із висновкому суду першої інстанції про те, що, викладені ОСОБА_1 у позовній заяві від 01.08.2012 року обставини з приводу того, що гр. вона не приймала участі у правочині, не підписувала договір поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року знайшли підтвердження із встановлених нововиявлених обставин.

Таким чином, надані позивачем докази у їх сукупності є істотними для розгляду справи, та такими, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, оскільки висновком судово-криміналістичної експертизи від 19 жовтня 2018 року наявним в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 підтверджено, що підпис від імені ОСОБА_1 , розташований в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Окремо слід зазначити, що відповідач з часу відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами-25 лютого 2020 року по день ухвалення судового рішення 07 травня 2020 року, будучи незгодним з висновком судово-криміналістичної експертизи від 19 жовтня 2018 року мав можливість заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, однак таким своїм правом не скористався.

З огляду на наведене вище, колегія судів вважає, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, а доводи відповідача є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: