ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8521/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гусак О.С.,

з секретарем Осадчуком С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»(далі - ПрАТ «АК «Київводоканал) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги мотивує тим, що 5 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменовано на ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).

Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті останній не надав жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг.

Зазначає, що відповідач не сплачує в повному обсязі послуги з центрального постачання холодної води та послуг з водовідведення. У зв`язку з цим, за період з 1 липня 2014 року по 30 червня 2021 року заборгованість відповідача становить 38031 грн 57 коп.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача:

- 38031 грн 57 коп. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення;

- 3704 грн. 03 коп. - три проценти річних;

- 12 237 грн. 14 коп. - інфляційні втрати.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 2 листопада 2021 року.

8 листопада 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначала, що жодних договорів з позивачем на постачання комунальних послуг не укладала, факт отримання послуг не заперечує, але розмір заборгованості вважає завищеним, позовна заява не містить повного кола відповідачів, оскільки квартира належить на праві спільної часткової власності їй та її повнолітній дочці, права власності на 2/3 частини квартири вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2020 року, а позовні вимоги заявлені до неї з 1 липня 2014 року. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до вимог в період з 1 липня 2014 року по 30 серпня 2018 року.

Позивач скористався правом подачі відповіді на відзив, в якому вказав про те, що відповідач не зверталася із заявою про розділення особових рахунків за власною ініціативою, тому за адресою АДРЕСА_1 відкритий лише один особовий рахунок, крім того відповідач не позбавлений права в подальшому звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна в порядку регресу до іншого співвласника квартири, наданий позивачем розрахунок є обгрунтованим і законним, строк позовної давності не пропущено, так як вважає, що він переривався, оскільки відповідачу з урахуванням субсидії (жовтень 2015 року по серпень 2017 року у розмірі 2560 грн та пільги за весь період у розмірі 1480 грн 86 коп.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як убачається з матеріалів справи, 5 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_1 не зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV), а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Вказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використаням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати на укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що за період з 1 липня 2014 року по 30 червня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 . нарахована заборгованість з послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 38031 грн 57 коп., 3704 грн. 03 коп. - три проценти річних; 12 237 грн. 14 коп. - інфляційні втрати.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , видано Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 17 серпня 2021 року, її прізвище, власне ім`я, по батькові було змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по червень 2021 року вбачається, що в період з вересня 2020 року (з моменту коли ОСОБА_1 стала власником квартири нараховано за послуги з водопостачання та водовідведення (112,33+112,33+30,64+112,33+71,48+110,29+83,74+194,03 грн+173,60+102,12), що разом становить 1102 грн 89 коп., а сплачено (983,35+342,50+942,50, +944,81+329, 69), що разом становить 3542 грн 85 коп.

Таким з чином, з моменту коли відповідач стала власником 2/3 квартири вона сплатила більшу суму ніж їй було нараховано.

З матеріалів справи вбачається, що позов подано до ОСОБА_1 як власника квартири та споживача послуг, а не в порядку ст. ст. 1281, 1282 ЦК України як до спадкоємця попереднього власника.

Однак докази того, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у квартирі до 27 серпня 2020 року та користувалась послугами в матеріалах справи відсутні.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, спожиті за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 була споживачем послуг позивача за вказаною адресою в період з липня 2014 року по вересень 2020 року відсутні.

З моменту коли відповідач стала власником квартири, вона сплатила за надані позивачем послуги у більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем за період з вересня 2020 року по червень 2021 року.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гусак О.С.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2021 року.