ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7729/19 Номер провадження 22-ц/814/293/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Пікуля В.П., Карпушина Г.Л.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів

за апеляційною скаргою представника Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик А.О. на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області 300 783,72 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

Позов мотивовано тим, що в 2004 року відповідач набув право власності на частину будівель учбових корпусів та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на сформованих земельних ділянках комунальної власності загальною площею 568 кв.м. та 1447 кв.м. У період з 19 квітня 2016 року по 19 квітня 2019 року відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував. З такими діями відповідача, Кременчуцька міська рада Полтавської області не отримала дохід від орендної плати за землю в сумі 300 783,72 грн. Відповідачем не було добровільно сплачено кошти, тому просить стягнути їх в судовому порядку. Позивач вважає, що проведені розрахунки відповідають вимогам законодавства і не спростовані відповідачем.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2020 року позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів залишено без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не було доведено належними доказами факт користування відповідачем земельними ділянками площею 1447 та 568 кв.м, з огляду на відсутність доказів про місце розташування, опис меж, площі, координати поворотних точок меж та інше. Позивачем не було доведено те, що Кременчуцька міська рада Полтавської області є власником відповідних земельних ділянок і що саме їй, як представнику територіальної громади, було завдано шкоди.

В апеляційному порядку вказане судове рішення оскаржив представник Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик А.О. В апеляційні скарзі вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вказує, що доказів належного оформлення права користування земельними ділянками, на яких розташовані належні відповідачу земельні ділянки, матеріали не містять. Тобто, у період з 19 квітня 2016 року по 19 квітня 2019 року відповідач використовував земельні ділянки без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які зобов`язаний повернути.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вказує, що після закінчення договору оренди землі він не користувався земельними ділянками у площах, що були зазначені позивачем. Окрім того, у спірному періоді не існувало сформованих земельних ділянок площею 568 кв.м. та 1147 кв.м., а тому вони не могли бути об`єктами цивільних прав, зокрема і за договором оренди. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 в 2004 році набув право власності на нерухоме майно, а саме: торгово-адміністративні та складські приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

27 березня 2019 року речове право відповідача на вказане нерухоме майно припинено.

Як вказує позивач, відповідач у період з 19.04.2016 по 19.04.2019 використовував зазначені земельні ділянки для обслуговування торгово-адміністративних та складських приміщень за вказаною адресою без достатньої правової підстави, орендну плату не сплачував, внаслідок чого зберігав у себе майно - грошові кошти, які мав би сплатити територіальній громаді, як власнику земельних ділянок.

Згідно проведеного позивачем розрахунку, сума збережених відповідачем коштів за період з 19.04.2016 по 19.04.2019 включно, становить 30 1062,28 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відомостей про те, що Кременчуцька міська рада Полтавської області, як представник територіальної громади зверталась до відповідного органу з метою проведення державної реєстрації земельних ділянок суду надано не було, як і не надано відомостей про те, що технічна документація із землеустрою на вказані земельні ділянки була розроблена до 2004 року. Позивачем не було доведено користування відповідачем земельними ділянками площею 1447 та 568 кв.м, з огляду на відсутність доказів про місце розташування, опис меж, площі, координати поворотних точок меж та інше. Доказів того, що не було доведено те, що Кременчуцька міська рада Полтавської області є власником відповідних земельних ділянок і що саме їй, як представнику територіальної громади, було завдано шкоди, суду не надано.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про оренду землі об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 79-1 ЗК України та положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29 січня 2019 року у справі № 922/536/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18. Вони містять правовий висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягає обставина, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

З повідомлення Державного кадастрового реєстратора, вбачається, що інформація про земельну ділянку :08:001:0085 відсутня в Державному земельному кадастрі. Не має геоданих (а.с. 42, 43). Відомостей про те, що Кременчуцька міська рада Полтавської області, зверталась до відповідного органу з метою проведення державної реєстрації земельних ділянок матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції встановивши,що земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 568 кв.м. та 1447 кв.м. у спірний період не були сформовані як об`єкт цивільного права, оскільки не мали визначених меж, кадастрових номерів, інформація про них не занесена до Державного земельного кадастру, прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, в силу ст. 141 ЦПК понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик Аліни Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.03.2021.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

Г.Л. Карпушин