Справа № 685/1425/20
Провадження № 2/685/53/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Ковальчука О.С.,

розглянувши у підготовчому провадженні у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за ним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, успадкований за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на будинок.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог.

Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач прийняла у спадщину за заповітом майно після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Карабіївка Теофіпольського району.

Зазначені обставини підтверджуються:

- текстом заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 22 квітня 2013 року секретарем виконавчого комітету Карабіївської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Коломійчук Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 8, відповідно до якого заповідач зробила розпорядження її земельну ділянку площею 2,66 га, яка розташована на території Карабіївської сільської ради і призначена для товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт ІІІ-ХМ № 035373), її грошові заощадження заповіла ОСОБА_2 , а все інше майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б воно не складалось, і де б воно не знаходилось, і взагалі все те на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 ;

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21 червня 2016 року Карабіївською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Карабіївка у 84-річному віці;

- довідкою Карабіївської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 04 листопада 2020 року № 200 про те, що ОСОБА_3 на день своєї смерті проживала разом з сином ОСОБА_1 ;

- довідкою приватного нотаріуса Теофіпольського районного нотаріального округу Сурми Г.Ф. від 04 листопада 2020 року № 69, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 261/2016 за заявою дітей померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь яких складено заповіт. В довідці також зазначено, що 02 травня 2018 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та грошові вклади на користь ОСОБА_2 ;

- витягом № 60553261 від 15 червня 2020 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі під № 59964348 спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , номер справи у нотаріуса 216/2015.

До складу спадкового майна входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , однак, як вбачається з постанови приватного нотаріуса Сурми Г.Ф. від 15 червня 2020 року № 36/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинку через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1963 році.

Як вбачається з довідки Теофіпольської селищної ради від 22 лютого 2021 року № 31, згідно записів у погосподарських книгах по спірному господарству головою двору була ОСОБА_4 , 1907 року народження до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті головою двору був її син ОСОБА_5 , 1928 року народження, до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому головою двору була його дружина ОСОБА_3 , 1932 року народження, до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, покійна ОСОБА_3 була главою сім`ї господарства по АДРЕСА_1 .

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєструвала це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час своєї смерті.

Після смерті спадкодавиці позивач, успадкувавши її майно за заповітом, набув у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Розбіжність у написанні імені матері у свідоцтві про смерть та погосподарських книгах, а саме, «Фросина» та « ОСОБА_6 », не є перешкодою для успадкування, оскільки вони є співзвучними, а родинні відносини між померлим та позивачем підтверджуються іншими дослідженими доказами.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223, 1273 ЦК України, ст.ст. 197, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Карабіївка Теофіпольського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 березня 2021 року.

Суддя Самойлович А.П.