490/9204/20 09.03.2021
н/п 2/490/2154/2021
Справа № 490/9204/20
н/п 2/490/2154/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді - Шолох Л.М.,

при секретарі - Головатюк А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання доньки ОСОБА_4 з ј частки всіх видів заробітку на фіксований розмір у сумі 2000,00 грн щомісяця до повноліття дитини.

В обґрунтування позову позивач вказував, що згідно судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2020 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти в розмірі ј всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на даний час він не має змогу сплачувати таку щомісячну суму аліментів, оскільки він офіційно не працює та має мінливий дохід. Окрім того він має на утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому просить змінити розмір аліментів на фіксований розмір у сумі 2000,00 грн щомісяця до повноліття дитини.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вона заперечила проти позову та вказала на те, що боржником не наведено жодних доводів, які б свідчили про необхідність зменшення розміру аліментів, які відповідач сплачує на її користь та визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що наданий відзив позивача не відповідає вимогам до заяви по суті, визначеним Цивільним процесуальним кодексом України. Свої позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання з`явилися сторони у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що бажає, щоб аліменти стягувалися з позивача в розмірі ј всіх видів його заробітку та категорично заперечила проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачка вказала, що визначеної відповідачем суми 2000 грн. замало для утримання дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до судового наказу, виданого 19 жовтня 2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі ј частини заробітку платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом досліджено свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 згідно якого ОСОБА_1 20 березня 2019 року уклав шлюб з ОСОБА_6 . Від цього шлюбу у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом частини 3 cт. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що визначення способу стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором стягувача або за його згоди.

Так, ОСОБА_2 звертаючись до суду із заявою видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 визначила спосіб стягнення аліментів у вигляді ј частки від доходу батька дитини з урахуванням визначеного законодавством мінімального та максимального розміру аліментів на утримання дитини.

При цьому у судовому засіданні відповідач категорично заперечила проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

Що стосується доводів позивача про те, що в нього є ще одна дитина від іншого шлюбу, а також те, що в нього погіршилося матеріальне становище, які на думку позивача є підставою для зміни розміру аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо значного погіршення його майнового стану, а зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини, не є безумовною підставною для зменшення розміру аліментів. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Окрім того, як зазначив позивач під час судового засідання, його щомісячний дохід становить близько 7000-8000 грн на місяць, ј частина від якої становить 1750-2000 грн. Тобто розмір суми, яку на даний час має сплачувати позивач щомісячно відповідно до судового наказу є таким же, як і сума, до якої він просить суд зменшити розмір аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подаються протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.03.2021 року.

Суддя Л.М. Шолох