КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року

м. Київ

справа № 757/36346/19-ц

провадження №22-ц/824/4329/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівМузичко С.Г., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідачів Юхименко М.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» - Денисенка Олександра Михайловича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про відмову у забезпеченні позову /суддя Бусик О.Л./

у справі за позовом Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», приватного підприємства «Едельвейс-2000», приватного акціонерного товариства «Фортуна», приватного акціонерного товариства «ЮБК-Інвест», товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур», товариства з обмеженою відповідальністю «ІММЕ», приватного підприємства «Планета», товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Дівелопмент», приватного акціонерного товариства «Аеробуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Дайріс», товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайн ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», товариства з обмеженою відповідальністю «Приватленд», товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетики», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ КАПІТАЛ», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ФІНАНСОВИЙ ВЕКТОР», ОСОБА_1 , Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, треті особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестеційний банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктум» про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про звільнення майна з-під арешту.

Також позивач звернувся з заявою про забезпечення позову в якій просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на акції прості бездокументарні іменні, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726 %, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк» та забороною Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії щодо перерахування (поставки) акцій простих бездокументарних іменних, номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726%, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк» з рахунку Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» НОМЕР_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інвінтум», код МДО 404921, на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фортіфай» № НОМЕР_1 в Приватному акціонерному товаристві «Альтана Капітал», код МДО 401901 або будь-які інші рахунки в цінних паперах, відкритих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фортіфай».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року відмовлено у забезпеченні позову. /а.с. 109-111/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, забезпечивши позов у справі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що в рамках даної справи позивачем заявлена вимога про зняття арешту, неправомірно накладеного на акції ПАТ «Промінвестбанк». Правовою підставою заявленого позову є ст.ст. 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», які передбачають, що арешт у виконавчому провадженні накладається саме на майно боржника, а не інших осіб, і що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За час, що минув з моменту відкриття провадження у даній справі, на АТ «Фондова біржа ПФТС», 04.03.2020 р., відбувся аукціон з реалізації простих бездокументарних іменних акцій ПАТ «Промінвестбанк» (код в ), номінальною вартістю 10 грн., у кількості 5 080 310 373 штук, ISIN - UA (далі - Акції) на які звернено стягнення. За результатами проведеного аукціону, 06.03.2020 р., між Міністерством юстиції України, як Замовником Продавця, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фортіфай» (далі - ТОВ «ФК «Фортіфай»), як Клієнтом Покупця, був укладений Договір (Біржовий контракт) купівлі-продажу цінних паперів (Б-Б) № 813054; БВ2369-АК; БВ-04/03/03. Таким чином, відповідачами та третьою особою (Міністерством юстиції України) були вчинені дії, направлені на фактичне відчуження акцій на користь ТОВ «ФК «Фортіфай» (був проведений аукціон та укладений Договір), в той час, коли Печерським районним судом міста Києва розглядається позов власника вказаних акцій про незаконність накладеного на них арешту за боргами третьої особи. Вищевикладене є доказом існування обставин, з якими приписи ст.ст. 149 та 150 ЦПК пов`язують необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, а саме існування реального ризику втрати позивачем акцій ПАТ «Промінвестбанк», і як наслідок, позбавлення ВЕБ.РФ можливості ефективно захищати свої права. Позивач у поданій заяві підкреслював, що предметом позову у даній справі є звільнення майна з-під арешту, а саме: акцій, які належать позивачу й на які накладено арешт за боргами іншої особи. Більш того, вже відбувся аукціон з реалізації акцій, і позивач вважає, що накладення арешту та встановлення заборони для Міністерства юстиції України на подальше виконання договору у вигляді перерахування акцій з рахунку позивача на рахунок ТОВ «ФК «Фортіфай» є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, оскільки відчуження акцій реально призведе до неможливості або ж до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог у цій справі, та істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся у цій справі, у межах одного цього судового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Відмовляючи у забезпечення позову у справі, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що з поданої заяви вбачається, що у ній належним чином не мотивовано та не надано доказів, що саме даний спосіб забезпечення утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення поданого цивільного позову.

Доводи апеляційної скарги, про те, що були вчинені дії, направлені на фактичне відчуження акцій, які позивач вважає власністю та проведення аукціону з їх продажу, колегія суддів відхиляє з огляду на ч. 11 ст. 150 ЦПК України, якою визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» - Денисенка Олександра Михайловича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: