Справа № 243/2933/21
Провадження № 2/243/1306/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю секретаря Бочарової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ТОВ ФК «Приватні Інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис № 5962 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 10548,75 грн. 05.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. було відкрито виконавче провадження. Вважає, що виконавчий напис, який оскаржується, вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та з порушеннями законодавства, а саме: виконавчий надпис було вчинено з порушенням вимог порядку вчинення нотаріальних дій, без належної перевірки та встановлення безспірності боргу; без врахування строків позовної давності, без належного повідомлення позивача. У зв`язку з зазначеним просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому просив розглядати справу у його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір між сторонами є таким, що укладений у письмовій формі та відповідає вимогам законодавства. Незгоду з розміром заборгованості в будь-якій формі позивач не висловив, проігнорував вимоги щодо оплати кредиту, приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи на підтвердження безспірності суми боргу, з урахуванням внесених змін до Постанови КМУ №1172; порядок вчинення виконавчого надпису нотаріусом був дотриманий у повному обсязі.

Представники третіх осіб до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладання розгляду справи суду не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 5962, відповідно до якого стягувачем є ТОВ ФК «Приватні Інвестиції», боржником ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.08.2018 року по 01.10.2020 року. Сума заборгованості складає 10 548, 75 грн.(а.с.43 )

Згідно копії кредитного договору № МФ-561 від 13.05.2018 року, вбачається відсутність домовленості між позивачем та банком про стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с. 33-34).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Маріуполь Матвійчук Н.Є. № 64034332 від 05.01.2021 року відкрито виконавче провадження за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса (а.с. 26).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 набрала чинності 10.12.2014 року.

Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку втратив чинність з 22 лютого 2017 року, а тому, з цієї дати нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, на підставі кредитних договорів та виписок з рахунку боржника.

Таким чином, заперечення відповідача щодо чинності постанови КПУ № 1172 в зазначеній частині, не відповідають дійсності та не приймаються судом до уваги.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказана правова позиція узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

З кредитного договору вбачається, що остання дата повернення кредиту була визначена сторонами, як 28.05.2018 року, що ставить під сумнів безспірність нарахування заборгованості по відсотках за період з 22.08.2018 року по 01.10.2020 року з урахуванням правової позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 359/2703/15-ц, згідно яких право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України)

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Переважно вказані заперечення зводяться до правомірності та дійсності укладення між сторонами кредитного договору, що виходить за межі доказування в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем не доведено, що оскаржуваний напис був вчинений у відповідності до вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та 454 грн. за подання позивачем заяви про забезпечення позову.

На підставі ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ТОВ ФК «Приватні Інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5962 від 04.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 13.05.2018 року № МФ-561 на користь ТОВ ФК «Приватні Інвестиції» у розмірі 10 548, 75 грн.

Стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 1362,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков