РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/646/21

Справа № 510/2554/20

02.03.2021 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю секретаря Пройка С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Представник позивачів звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,35 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради, мас. № НОМЕР_1 , діл. № НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на земелю серії І-ОД № 010339.

За час свого життя ОСОБА_5 залишив заповідальне розпорядження на користь: сина позивача по справі ОСОБА_1 , доньки відповідача по справі ОСОБА_3 , та онука позивача по справі ОСОБА_2 , заповіт посвідчений 17 грудня 2002 року та зареєстрований в реєстрі за № 249.

Відповідач ОСОБА_4 син спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом. Право на обов`язкову долю у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 не має.

У встановлений законом строк сторони не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак позивачі прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття своєї частини спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5 на користь іншого спадкоємця за заповітом - позивача ОСОБА_1 .

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулись до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, належним чином оформити свідоцтво про право на спадщину виявилось неможливим з причини втрати спадкодавцем оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно яке входить до складу спадщини.

В подальшому при зверненні до нотаріальної контори, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що складено відповідну постанову від 22 квітня 2019 року.

Позивачі у судове засідання не з`явились, від представника позивачів адвоката Златі Н.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, до суду надійшли заяви про визнання позову, в яких вони також просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,35 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради, мас. № НОМЕР_1 , діл. № НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на земелю серії І-ОД № 010339.

За час свого життя ОСОБА_5 залишив заповідальне розпорядження на користь: сина позивача по справі ОСОБА_1 , доньки відповідача по справі ОСОБА_3 , та онука позивача по справі ОСОБА_2 , заповіт посвідчений 17 грудня 2002 року та зареєстрований в реєстрі за № 249.

Відповідач ОСОБА_4 син спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом. Право на обов`язкову долю у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 не має.

У встановлений законом строк сторони не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак позивачі прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття своєї частини спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5 на користь іншого спадкоємця за заповітом - позивача ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулись до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, належним чином оформити свідоцтво про право на спадщину виявилось неможливим з причини втрати спадкодавцем оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно яке входить до складу спадщини.

В подальшому при зверненні до нотаріальної контори, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що складено відповідну постанову від 22 квітня 2019 року.

У підтвердження позовних вимог, представник позивача надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлого ОСОБА_1 ; документи, що підтверджують факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, копію заповіту та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 1,35 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради, мас. № НОМЕР_1 , діл. № НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 010339.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 частини земельної ділянки площею 1,35 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради, мас. № НОМЕР_1 , діл. № НОМЕР_2 , цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 010339.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова