Справа № 309/1840/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Бочко Л.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж «Закарпатської обласної ради» на рішення Хустського районного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 309/1840/20 (Головуючий: Волощук О.Я.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Закарпатського базового державного медичного коледжу про скасування наказу медичного коледжу про скасування наказу в.о. директора Закарпатського державного медичного коледжу № 44-К від 30 червня 2020 року та поновлення на раніше займаній посаді посаді викладача іноземних мов та латинської мови.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 працював на посаді викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу із 1980 року і наказом відповідача №44-К від 30 червня 2020 року звільнений із посади з 01 липня 2020 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Копію наказу про звільнення йому вручено 06 липня 2020 року та видано трудову книжку.

Позивач своє звільнення вважає незаконним у зв`язку з численними порушеннями відповідачем вимог трудового законодавства, так як попередження про наступне вивільнення з роботи ОСОБА_1 не надсилалось. Так, 30 квітня 2020 року відповідачем на адресу позивача направлено попередження про звільнення з роботи ОСОБА_2 юрисконсульта Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Позивач є членом профспілки Закарпатського базового державного медичного коледжу, сплачує профспілкові внески і 14 травня 2020 року головою профкому первинної профспілкової організації працівників даного закладу ОСОБА_3 на адресу позивача направлено запрошення на засідання профкому на 23.05.2020 року. На визначену дату позивач з`явився до Закарпатського базового державного медичного коледжу на засідання профкому, проте в цей день засідання профкому не відбулось у зв`язку із вихідним днем 23.05.2020 року.

02 липня 2020 року відповідачем направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення з проханням з`явитися до відділу кадрів Закарпатського базового державного медичного коледжу для отримання трудової книжки і 06 липня 2020 року позивач дізнався, що його повторно звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Вперше позивача було звільнено із посади викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу 27 серпня 2019 року з аналогічних підстав та поновлено на посаді за рішенням Хустського районного суду від 23 січня 2020 року.

Після поновлення ОСОБА_1 на роботі відповідачем фактично не відновлено його у порушених правах, не надано годин викладання, не забезпечено робочого місця, не поновлено на посаді куратора групи, яку він обіймав до звільнення із посади.

У порушення вимог ст. 42 КЗпП України відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, не враховано того факту, що позхивач має безперервний тривалий стаж роботи у Закарпатському базовому державному медичному коледжі, має на утриманні дитину-інваліда І групи, інші члени його сім`ї не працюють, не отримують доходу , що на його думку, є підставами, які надають йому переважне право на залишенні на посаді перед іншими працівниками.

На думку позивача, відповідач повторно звільнив його із займаної посади без дотримання вимог трудового законодавства, не маючи на те законних підстав, фактично позбавивши його та членів його сім`ї матеріального забезпечення.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Рішенням Хустського районного суду від 27 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ в.о. директора Закарпатського базового державного медичного коледжу №44-К від 30.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади викладача із 01.07.2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпПУ.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на попередньо займаній посаді викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Допущено негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Стягнуто із Закарпатського базового державного медичного коледжу на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Комунальний заклад «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як скорочення чисельності та штату працівників відбулося на виконання наказу Департаменту охорони здоров`я від 20.11.2018 року № 697-О «Про внесення змін до штатного розпису, згідно тексту якого т.в.о. директору коледжу було наказано внести зміни в штатний розпис закладу зменшивши штатну чисельність персоналу в тому числі за рахунок педагогічного персоналу, тобто зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату дійсно мали місце у коледжі. Під час дослідження у судовому засіданні особових справ викладачів іноземних мов було встановлено, що згідно диплому, за кваліфікацією ОСОБА_1 викладач французької мови, а англійську мову позивач освоював на курсах, про що отримав відповідне свідоцтво про підвищення кваліфікації. Документи про вищу освіту за кваліфікацією викладач англійської мови для встановлення педагогічного навантаження було прийнято рішення про скорочення викладача французької мови, оскільки в подальшому передбачалося викладення лише англійської мови у позивача відсутній. Через недостатність годин французької мови для встановлення педагогічного навантаження було прийнято рішення про скорочення викладача французької мови, оскільки в подальшому передбачалося викладання лише англійської та латинської мови, які є на цей час. Суд першої інстанції також не дослідив належним чином кваліфікаційні рівні викладачів іноземної мови, не взяв до уваги посилання відповідачів про те, що умовою допуску до роботи за професією викладача є науковий ступінь та/або вчене знання, освітній ступінь магістра, або освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста у галузі знань відповідно до профілю викладання і дійшов хибного висновку про рівність умов кваліфікації працівників, зазначивши при цьому, що позивачем підтверджується успішне проходження курсів на викладення англійської мови. Позивачу не було запропоновано вакантних посад, оскільки вакантні посади, які ОСОБА_1 може виконувати з урахуванням його освіти та кваліфікації на момент його звільнення були відсутні, про що було зазначено у попередженні про звільнення і пояснено, що у випадку наявності вакантних місць, які б відповідали кваліфікації позивача, такі йому будуть запропоновані. Разом з тим, дійшовши висновку про наявність членства у позивача у первинній профспілковій організації, суд повинен був зупинити провадження у справі і запитати згоду на його звільнення, про що не було зроблено. 30 квітня 2020 року відповідачем було надіслано повідомлення позивачу з листом у якому містилося попередження про звільнення, що стверджується матеріалами справи. Отже, звільнення позивача із займаної посади було проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Фула М.Ю., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від представника КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради адвоката Павлій В. надійшла заява про проведення судового засідання без участі апелянта у зв`язку з неможливістю з`явитися на розгляд справи і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 із 1980 року працював на посаді викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Наказом в.о. директора Закарпатського базового державного медичного коледжу № 44-К від 30.06.2020 року ОСОБА_1 було звільнено із посади викладача із 01.07.2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

02 липня 2020 року відповідачем направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення з проханням з`явитися до відділу кадрів Закарпатського базового державного медичного коледжу для отримання трудової книжки і 06.07.2020 року позивач дізнався, що його повторне із 01.07.2020 року звільнення з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Також, 06.07.2020 року ОСОБА_1 отримав копію наказу про звільнення і в цей же день отримав трудову книжку.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір по закінченню строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація,ж реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник або уповноважений ним органом не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджаються не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу було надіслано 30.04.2020 року попередження про наступне звільнення із роботи ОСОБА_2 юрисконсульта Закарпатського базового державного медичного коледжу за вихідним номером № 98 за підписом в.о. директора коледжу Бабича В.В. і відповідачем не спростовані дані обставини, не додано підтверджуючих документів до рекомендованого листа адресованого ОСОБА_1 щодо вмісту рекомендованого листа.

Разом з тим, надіслання позивачу попередження про наступне звільнення із роботи не є персональним попередженням про майбутнє звільнення у розумінні положення ч. 1 ст. 492 КЗпП України.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 492 КЗпП України про надання роботи працівникові, який звільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд виходить з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю. І лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У статті 42 КЗпП України зазначено перелік підстав, за якими перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації надається конкретним працівникам.

У першу чергу перевага та залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку суд при розгляді трудового спору повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. І лише при відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічених в ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Так, позивачем представлено належні та допустимі докази про успішне проходження курсів підвищення кваліфікації, його трудовий стаж становить біля 40 років, і відповідачем не було запропоновано жодних вакантних посад, хоч такі були наявні у штаті Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Крім того на утриманні ОСОБА_1 перебуває донька ОСОБА_4 , 1979 р.н., яка є інвалідом дитинства І групи.

Твердження відповідача, що позивачем допускались зниження продуктивності праці, несумлінно виконувались трудові обов`язки є голослівним і бездоказовим.

Згідно наказу № 98 від 27.04.2015 року Закарпатського базового державного медичного коледжу «Про результати атестації педагогічних працівників» ОСОБА_1 відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії та педагогічному званню «старший викладач», викладача французької та англійської мов.

Після звільнення із посади викладача іноземних мов та латинської мови Закарпатського базового державного медичного коледжу у зв`язку із скороченням чисельності працівників години навантаження викладача іноземних мов на 2020-2021 рік були передбачені штатним розписом, бібліотекарю ОСОБА_5 дозволено викладати англійську мову в кількості 326 годин за сумісництвом із 04.09.2019 року, що стверджується наказом відповідача, тобто позивачу не пропонувалося переведення на іншу роботу і він відмовився від неї відповідачем не надано, що стверджується про недотримання відповідачем вимог ст. 492 КЗпП України.

При постановленні рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, які містяться в матеріалах справи, і оцінка у їх сукупності та підстави для поновлення позивача ОСОБА_1 на займаній посаді.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Хустський базовий медичний фаховий коледж" залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой