1Справа № 335/5340/20 2/335/220/2021
Р І Ш Е Н Н Я
06 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши в приміщенні суду у порядку загального позовного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» в особі голови правління Кучеренко Тетяни Олександрівни про стягнення матеріальної шкоди з причин залиття квартири,-
ОСОБА_1 (далі за текстом Позивачка) звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» (надалі за текстом Відповідач) в особі голови правління Кучеренко Тетяни Олександрівни про стягнення матеріальної шкоди з причин залиття квартири.
В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначила, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 12.03.2019 року я є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Наказом Запорізької міської ради від 11.06.2018 року № 169-6 припинено обслуговування КП «Наше місто» житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , через те, що 28.08.2016 року рішенням загальних зборів членівоб`єднання співвласників багатоквартирного будинку було створено ОСББ « Вознесіння».
16.01.2020 року відбулося залиття квартири Позивачки через прорив труби, яка розташована на даху будинку. Течія була усунута працівниками аварійної служби. Акт залиття квартири був складений Позивачкою та сусідами гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Голова правління ОСББ «Вознесіння» ОСОБА_5 відмовилася підписувати акт без поважних причин та без їх пояснення.
17.01.2020 року Позивачка звернулася до голови ОСББ «Вознесіння» Кучеренко Т.О. з письмовим клопотанням з`ясувати причину залиття квартири, оцінити нанесений збиток на підставі складеного акту.
Згідно відповіді Відповідача - квартиру було затоплено із-за прориву труби, яка проходить на даху будинку та яка є спільною власністю всіх мешканців будинку, тому будь які питання стосовно спільного майна та стягнення матеріальної шкоди вирішуються виключно загальними зборами. Будинок має 100% знос, що є, можливо причиною аварії.
У відзиві на позовну заяву Відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на наступне.
17.10.2016 року на підставі рішення, що було оформлено протоколом № 1 установчих зборів, було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Вознесіння». Головою правління ОСББ «Вознесіння» було обрано ОСОБА_5 та у подальшому було доведено держану реєстрацію ОСББ «Вознесіння».
Відповідно до Наказу № 169-6 від 11.06.2018 року було припинено надання послуг з утримання будинку та розірвано договори з підрядними організаціями про надання послуг в житловому будинку АДРЕСА_2 з 11.06.2018 року. Тобто, до цього моменту житловий будинок повністю знаходився на балансі та утриманні Департаменту з управління житлово-комунального господарства.
Окрім того 06.12.2016 року після створення ОСББ «Вознесіння» було складено Акт обстеження технічного стану житлового будинку, згідно якого житловий будинок знаходиться в експлуатації більш 25 років. Капітальної заміни внутрішніх інженерних комунікацій на будинку не виконувалося. Інженерні трубопроводи мають численні сліди ремонтів, встановлені хомути, місцями сильно пошкоджені корозією, запірна арматура має ускладнення в роботі. Інженерні мережі потребують 100% заміни.
ОСББ «Вознесіння» виносило на голосування загальних зборів питання щодо встановлення (фактично підвищення) тарифів на утримання будинку з ціллю проведення капітальних ремонтів системи опалення, вказане рішення не було підтримано власниками.
Відповідач посилається і на те, що при придбанні житла на останньому поверсі будинку Позивачка не поцікавилась станом будинку, його комунікацій, а почала ремонт у квартирі уникаючи зустрічі з правлінням і сплати внесків. Також, Позивачка взагалі не цікавилась станом речей та її влаштовував як тариф (який не включає в себе заміну комунікацій) так і стан внутрішніх мереж будинку, які в тому числі проходять над її квартирою.
На думку Відповідача, Позивачка не зазначила, якої саме шкоди було завдано квартирі у наслідок залиття. Відсутні повний перелік речей які постраждали з зазначенням габаритів залиття та їх місця знаходження.
Що стосується звіту про оцінку майнового збитку, то в даному випадку, на думку Відповідача, вказаний звіт не можна брати до уваги, адже звіт було проведено майже через 1 місяць після залиття, а також у звіті зазначено, що оздоблення постраждалих елементів до залиття - «гарне». Проте, сам звіт взагалі не містить жодних фотокарток та даних яким чином оцінювач міг бачити постраждалі елементи до залиття. Вказане є підставою для сумніву у тому, що оцінювач робив свої висновки та надав звіт щодо розміру матеріального збитку саме тих елементів які постраждали при залитті, адже акт про залиття не містить у собі повної інформації про те які саме елементи постраждали від залиття їх стан після залиття та габаритів залиття у певному місці квартири. Фактично, оцінювач робив свої висновки на даних які зазначала позивачка.
У відзиві, як на підставу у відмовленні в задоволенні позовних вимог Відповідач посилається на відсутність у його діях усіх елементів вини, відповідно до ст.1166 ЦК України, оскільки:
позивачка не бажала та не приймала жодної участі у прийнятті будь-яких тарифів будинку, хоча кожне рішення правління є загальнодоступним;
позивачка знаючи про 100 % знос будинку, адже ці дані оприлюднювались на загальних зборах, не робила жодних дій та не надавала жодних вказівок та вимог до правління для уникнення можливих аварійних ситуацій;
усі майже 68 % мешканців будинку, в тому числі і позивачка, відмовились від тарифу, який включав себе проведення капітального ремонту будинку та його комунікацій;
голова правління для підготовки до загальних зборів надала вичерпну інформацію про необхідність здійснювати ремонт комунікацій та надала кошторис робіт по заміні комунікацій, проте, вказаний кошторис не було прийнято;
позивачка не враховує тієї обставини, що будинок було передано в управління відповідача лише у червні 2018 року, а до цього моменту знаходився в управлінні та обслуговуванні КП «Наше місто», при цьому у будинку на протязі більше 25 років не проводився капітальний ремонт;
будинок певний час на протязі 2018-2019 року обслуговувався управляючою компанією «ДомКофорт» до обов`язків якої входило, в тому числі, утримання внутрішньо домових комунікацій.
Від Позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій остання з посиланням на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», зазначає, що обов`язком саме відповідача є забезпечення належного технічного стану будинку, тобто стану, який унеможливлює його прорив.
Тому, саме бездіяльність Відповідача, як управителя багатоквартирного будинку, привела до аварії трубопроводу та пошкодженню майна Позивачки, що свідчить про безпосередній причинний зв`язок між діяннями (бездіяльністю) відповідача та завданій шкоді.
Щодо твердження Відповідача у відзиві з приводу того, що Позивачкою не зазначено, якої саме шкоди було завдано квартирі у наслідок залиття, наявності належних доказів, підтверджуючих факт аварії та завдання шкоди, остання зазначає, що наданий нею акт містить всю необхідну інформацію про факт виникнення аварії та наявності шкоди. При цьому, відсутність підпису, та участі відповідальної особи відповідача, пов`язане саме з неналежною поведінкою керівника Відповідача. Тобто, умисне ухилення керівника Відповідача від складання акту відповідної форми не можуть позбавити особу від захисту своїх прав щодо пред`явлення вимоги про відшкодування шкоди.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві.
Представники відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнали та просили відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2019 року (а.с.12) та договором купівлі-продажу квартири від 12.03.2019 (а.с. 10-11), що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
У будинку за адресою: АДРЕСА_2 , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння», про що свідчить виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, запис внесений 17.10.2016 року (а.с.166-167).
Згідно акту про залиття квартири - 16.01.2020 року о 17-00 год. ОСОБА_1 , повернувшись до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_3 , виявила, що зі стелі та стін спальні та коридору потоком бігла іржава гаряча вода з домішками чорного кольору. ОСОБА_1 зателефонувала до служби «15-80», яка прибула майже через півтори години. Внаслідок аварії постраждало наступне майно: стеля, стіни, шпалери, новий матрац, новий ламінат, електронні ваги, документи.
У акті зазначено, що свідкам події були:
голова правління ОСББ ОСОБА_5 , підпис якої відсутній в акті;
сусіди: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які підписали акт (а.с. 17).
Актом від 16.01.2020 року, який складений та підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є мешканцями квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , вказані особи засвідчили факт того, що 16.01.2020 року о 17-00 год. на криші будинку прорвало трубу опалення та потік ржавої гарячої води біг безпосередньо зі стелі кв. АДРЕСА_4 .
Голова правління ОСББ «Вознесіння» Кучеренко Т.О. на телефонні дзвінки спочатку не відповідала, а потім на прохання ОСОБА_1 з`явитися на місце аварії відповіла відмовою. Була викликана аварійна служба «15-80». ОСОБА_5 відвідала місце аварії о 19-00 год., після чергового телефонного дзвінка на її мобільний телефон. На місці ОСОБА_5 бездіяла, відмовилася оглянути квартиру АДРЕСА_4 та прийняти участь у складанні акту по факту залиття квартири, покинула місце аварії до усунення причин залиття. (а.с.18).
Згідно відповіді КП «Центр управління інформаційними технологіями» на письмове звернення ОСОБА_1 - за даними, що містяться в єдиній автоматизованій системі «Контакт Центр», від ОСОБА_1 , як мешканки кв. АДРЕСА_1 16.01.2020 зареєстрована заявка № 558958 з питання сильної течії. Заявка невідкладно передана виконавцю за напрямком порушеного питання відповідно до Класифікатора - муніципальної аварійної служби (МАС) КП «Запоріжремсервіс». Коментар, внесений виконавцем 16.01.2020 (о 19:11 год.) містить інформацію про те, що роботи виконано («течія усунена, на техповерсі встановили хомут ф 63 мм). 17.01.2020 року заявка була закрита після підтвердження заявника (а.с.22).
Допитані за клопотанням представника позивача свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , кожний окремо, підтвердили обставини викладені у позовній заяві.
Згідно звіту з оцінки майна (майнового збитку), виконаного ЗТБ «Гілея» на підставі договору №14/02-2020 від 14.02.2020 року, укладеного з фізичною особою - громадянкою України ОСОБА_1 , визначений майновий матеріальний розмір збитку, який нанесений житловій нерухомості в результаті затоплення водою. Об`єктом дослідження була житлова двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
За змістом ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до п.п. 12,14 статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг (п.п.1 ч.4 ст.8 Закону України „Про житлово-комунальні послуги).
Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.
Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за реєстр. № 76 управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію.
Також, згідно п.23 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння», завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.
Відповідно п.2.2 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння», об`єднання, відповідно до законодавства та цього Статуту, має право, зокрема: виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою.
З наведених норм законодавства та Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» вбачається, що саме Відповідач є відповідальною особою за належне утримання багатоквартирного будинку.
Відповідачем у відзиві визнано факт, що послуг з утримання будинку та прибудинкової території на момент залиття спірної квартири 16.01.2020 року надавалися ОСББ «Вознесіння».
Отже, наявними у справі доказами підтверджено те, що саме на відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння», як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку, здійснення технічного обслуговування і ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій в межах зазначених чинним законодавством меж відгалуження.
Враховуючи вищевикладене, не заслуговують на увагу твердження відповідача у відзиві про те, що позивачка не приймала участь у прийняті тарифів, як і 68% мешканців будинку, як і про те, що будинок має 100 % знос, а також те, що у різні періоди управителями будинку були КП «Наше місто», «ДомКофорт», що протягом 25 років не проводився капітальний ремонт будівлі, оскільки на момент залиття квартири (16.01.2020 року) саме до зони відповідальності відповідача відносилось утримання будинку в належному технічному стані.
Крім того, суд зазначає, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління, представники якого підзвітні та відповідальні перед загальними зборами співвласників щодо належного утримання і використання спільного майна об`єднання, та зазначене не передбачає перекладення управлінських функцій на окремих власників квартир.
Що стосується твердження відповідача про те, що позивачкою не надано належних доказів заподіяння шкоди, а звіт про оцінку майнового збитку не є належним доказом, то суд виходить з наступного.
Згідно частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України..
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Позивачкою та підтвердження завдання шкоди надано акт про залиття квартири (а.с.17).
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
Акт про залиття квартири складено та підписано у присутності трьох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Обставини складання акту також підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ,
Та обставина, що акт не був складений членами правління ОСББ, зокрема не підписаний головою правління Кучеренко Т.О., свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем, а не позивачкою.
Окремо суд враховує, що відповідачем не доведено факту невідповідності даного акту чинному законодавству України. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що вказаний акт не був скасований, анульований чи визнаний недійсним.
З наданого Позивачкою звіту у з оцінки майна (майнового збитку), виконаного ЗТБ «Гілея» вбачається, що ЗТБ «Гілея» є суб`єктом оціночної діяльності і діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №668/17, який виданий Фондом державного майна України 04 липня 2017 року. Компетенція оцінювача ОСОБА_6 , підтверджується Кваліфікаційним посвідченням оцінювача на право проведення оцінки об`єктів у матеріальній формі за спеціалізацією «Оцінка об`єктів нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок» МФ №980 від 13 березня 2004 року, виданого Фондом державного майна України і Міжнародним інститутом бізнесу (м. Київ).
Позивачка, скористалась своїм правом на подання доказів заподіяння збитків, спричинених затопленням квартири, надала суду в підтвердження позовних вимог належний, допустимий доказ, який підтверджує розмір матеріальних збитків позивача, який прийнятий судом до уваги, оскільки оцінка проведена належним повноважним суб`єктом оціночної діяльності для встановлення розміру заподіяної шкоди залиттям квартири.
У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
У свою чергу відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, проте мали можливість надати суду відповідні докази та висновки експерта, не заявляв клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи, а отже але не використав своє право, а лише заперечує та не визнає вимоги позивача.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про доведеність вини відповідача у завданих матеріальних збитках, заподіяних майну позивача.
Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Позивачка при зверненні до суду просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1150,00 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано квитанцію №1618 від 13.03.2020 року на суму 150,00 грн. за складання запита до ОСББ та квитанцію №1618 від 18.05.2020 року на суму 1000,00 грн. за складання позовною заяви.
Інших доказів на підтвердження надання правової допомоги та її розміру позивачем не надано.
Отже, жодним документом, не підтверджено, що позивачка укладала угоду з адвокатом щодо надання правової допомоги по вказаній вище справі, крім того, не було надано суду опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з зазначенням вартості кожної послуги окремо та витраченого часу для надання такої послуги, а тому в частині стягнення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 1150,00 грн. слід відмовити.
Згідно ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Позивачка просила стягну ти на свою корить витрати у розмірі 1500,00 грн. та зазначає, що ці витрати є витратами на проведення експертизи, разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказані витрати є витратами за складання звіту з оцінки майна (майнового збитку), виконаного ЗТБ «Гілея».
ЦПК України у ст. 106, 133, 139 встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, позивачем було замовлено не експертизу, а звіт про незалежну оцінку, який склав професійний оцінювач.
Враховуючи, що позивачка визначила та просила стягнути 1500,00 грн., як витрати на проведення експертизи, то суд з підстав невірного визначення підстав стягнення, дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на підготовку звіту.
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Позивачки підлягає сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн., який сплачений згідно квитанції №1-136К від 25.06.2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» в особі голови правління Кучеренко Тетяни Олександрівни про стягнення матеріальної шкоди з причин залиття квартири задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.09.2021 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_8 .

Відповідач: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Вознесіння» в особі голови правління Кучеренко Тетяни Олександрівни; адреса: АДРЕСА_9 ; ; ПАТ КБ «Приватбанк» р/р НОМЕР_2 .

Суддя А.В.Воробйов