ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 березня 2021 року

м. Харків

справа № 645/9573/15-ц

провадження № 22-ц/818/1622/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В.. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за заявою представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про поворот виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних і неустойки,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 , на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Федорової О.В.. в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Лиски П.О. про поворот виконання судового рішення по справі № 645/9573/15-ц залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати його законне право, яке передбачено ст. 444 ЦПК України. Також вказує, що суд першої інстанції розглянув справу із порушенням вимог ЦПК України та перевищив межі розгляду справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що сума коштів в розмірі 19082,59 грн., яка була стягнута з боржника ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на його заробітну плату в розмірі 20% щомісячно не перевищує суму коштів, що підлягають стягненню за вищевказаним судовим рішенням, та є значно меншою цієї суми.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Лиска П.О. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання судового рішення у цивільній справі № 645/9573/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних і неустойки, в якій просив суд:

- допустити поворот виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15 у зв`язку із його скасуванням Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 по справі № 645/9573/15 та відмовою у задоволенні позову ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 19 082 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят дві) грн. 59 коп., які були стягнуті з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в межах виконавчого провадження № 50973134 на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 по справі № 645/9573/15, яке було скасовано Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 по справі № 645/9573/15.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15 позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту процентів за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн., інфляційних за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн., три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн.

На виконання вказаного рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова 29 березня 2016 року виданий виконавчий лист № 645/9573/15-ц.

На підставі виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року за заявою стягувача ОСОБА_2 . Постановою державного виконавця від 13.04.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50973134 на виконання Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15.

Суд звертає увагу, що в Постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2016 року державним виконавцем помилково зазначено невірну дату видачі виконавчого листа 29.09.2016 року.

В ході примусового виконання виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року Постановою заступника начальника відділу Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 13.06.2017 року було звернено стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , який отримував дохід в ВАТ «ТУРБОАТОМ» в розмірі 20 % щомісячно.

На виконання вищевказаного судового рішення в ході виконавчого провадження № 50973134 із заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано 19082,59 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., задоволено частково, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення заборгованості за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту відсотків за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В частині стягнення інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн. та трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн. - змінено. Зменшено розмір інфляційних втрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року з 322072,08 грн. до 40 940,33грн.. Зменшено розмір трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року з 19343,91грн. до 5845,33 грн.

Постановою Верховного Суду від 15.07.2020 року по справі № 645/9573/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., залишено без задоволення. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року залишено без змін.

Заявником до матеріалів справи надана засвідчена копія Постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.11.2019 року ВП № 50973840, про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 645/9573/15-ц від 29.03.2016 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказана Постанова від 15.11.2019 року мотивована тим, що до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява адвоката Лиски П.О., який діє в інтересах боржника ОСОБА_3 , щодо закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду. До заяви додано належним чином завірену копію рішення Харківського апеляційного суду м. Харкова від 17.10.2019 року по справі № 645/9573/15-ц, у якому суд постановляє скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року по справі № 645/9573/15-ц.

Відповідно до повідомлення Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вихідний № 93671 від 09.06.2020 року, згідно даних АСВП до відділу надійшло 19082,59 грн., перераховано стягувачу 16668,56 грн., грошові кошти в розмірі 2414,03 грн. було повернуто на депозитний рахунок відділу, у зв`язку з недіючими реквізитами стягувача.

Поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Згідно ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони; до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем; якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Отже, подання до суду заяви про поворот виконання рішення є процесуальним правом сторони, а вирішення цього питання за наявності підстав, передбачених частинами першою-третьою статті 444 ЦПК України, - обов`язком суду.

Для задоволення заяви про поворот виконання рішення судом має бути встановлено факт безпідставного набуття стягувачем коштів або іншого майна за скасованим судовим рішенням, що є предметом доказування по справі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04вересня 2019 року по справі №569/15646/16-ц. У цій постанові також вказано, що суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Аналіз вищевикладених джерел права та актів їх застосування дозволяє суду дійти висновку про те, що поворот виконання рішення після скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції має відбуватися тоді, коли суд апеляційної інстанції повністю відмовив у задоволенні позову або ж задовольнив позовні вимоги в розмірі, який є меншим за розмір фактично сплачених коштів (одержаного майна) боржником на користь стягувача за скасованим рішенням суду першої інстанції.

На правильність цього висновку суду вказує зміст частин 1-3 статті 444 ЦПК України, в жодній з яких не передбачена можливість повороту виконання рішення в разі його скасування та задоволення позову у більшому розмірі, ніж при первісному розгляді справи. Це свідчить про те, що стаття 444 ЦПК України не передбачає повороту виконання рішення лише у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції. Обов`язковою умовою повороту виконання рішення є сплата боржником на користь стягувача надмірної суми коштів (надмірного обсягу майна), що перевищує суму коштів (обсяг майна), які були стягнуті за наслідками перегляду відповідного рішення.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, інститут повороту виконання рішення спрямований, зокрема, на повернення саме неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій).

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення заборгованості за договором позики у вигляді гривневого еквіваленту відсотків за користування відповідачами неповернутою частиною позичених коштів за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 81567,10 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. Однак вказане рішення в частині стягнення інфляційних витрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року в сумі 322072,08 грн. та трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року в сумі 19343,91 грн. змінено та зменшено розмір інфляційних втрат за період з червня 2013 року по жовтень 2015 року з 322072,08 грн. до 40 940,33грн., також зменшено розмір трьох відсотків річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 28.04.2012 року по 17.11.2015 року з 19343,91грн. до 5845,33 грн.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, враховуючи, що постановою Харківського апеляційного суду від 17.10.2019 року було зменшено розмір стягнутої заборгованості, який є більшим за розмір фактично сплачених боржником на користь стягувача коштів за рішенням суду першої інстанції.

Той факт, що суд першої інстанції визначив загальну суму, яка підлягає солідарному стягненню з боржників висновків суду не спростовує, не є виходом за межі судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова