КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5140/2021
справа № 756/8583/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року, постановлене суддею Белоконною І.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнення просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь половину понесених витрат на розвиток здібностей та оздоровлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2016 року по червень 2020 року, що становить 4 958,78 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач є батьком її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем, перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не проживає з позивачем однією сім`єю, а також ухиляється від обов`язків щодо утримання спільної дитини. За період з січня 2016 року по червень 2020 року позивач витратила особисто на розвиток здібностей та оздоровлення спільної дитини 9 917,56 грн., у зв`язку з чим вважає необхідним стягнути з відповідача 1/2 частину вказаних витрат, що становить 4 958,78 грн.

Крім того, просила стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 1 травня 2018 року по 9 жовтня 2019 року у розмірі 41 063 гривні 27 коп. Однак, у судовому засіданні 12 січня 2021 року просила в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду, тому ухвалою Оболонського районного суду м.Києва позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені залишені без розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи тим, що висновку суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема вказала, що суд першої інстанції не розглянув першу прохальну частину позову щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, зазначила, що має намір, стягнути заборгованість, яка виникла до винесення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року, однак судом першої інстанції не досліджені вказані обставини справи; щодо стягнення додаткових витрат, незважаючи на те, що скаржник не зберегла усіх чеків, однак витрати на оздоровлення сина та розвиток його здібностей повинні нести обоє з батьків.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки позивачем в підтвердження позовних вимог не надано відповідних до вимог чинного законодавства доказів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року вирішено зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від його доходу.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено щодо передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд послався на те, що позивач не довела належними доказами наявність таких витрат.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано достовірних та належних доказів, які б свідчили про наявність додаткових витрат на дитину.

На підтвердження своїх вимог позивач надала суду консультативні висновки щодо лікування дитини, однак не надала доказів понесення фактичних витрат, оплати такого оздоровлення дитини. Витрати позивача на оплату культурних розваг для дитини, іграшок, канцтоварів, харчування, відвідування гуртків та інших витрат є такими, що пов`язані зі звичайним способом життя, а тому також не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог позивача щодо понесення нею зазначених додаткових витрат на дитину, які були б пов`язані з особливими здібностями дитини чи з необхідністю її лікування .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув першу прохальну частину позову щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів залишено без розгляду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 дану ухвалу суду не оскаржує.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Постанова виготовлена 15 березня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: