ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року

м. Харків

справа № 645/98/20

провадження №22-ц/818/745/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 ,

відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом: Харківська міська рада Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська радаХарківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційними скаргами Харківської міської ради Харківської області та ОСОБА_3

на рішення Фрунзенськогорайонного суду м. Харкова від 22 вересня2020 року у складі судді Горпинич О.В.,-

в с т а н о в и в :

09.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради Харківської області, у якому просила визначити їй додатковий строк достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць після набрання рішенням законної сили, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.09.2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 ,в якому просила визначити їй строк два місяці, після набрання рішенням законної сили, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Фрунзенськогорайонного суду м. Харкова від 22 вересня2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю один місяць після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким зустрічний позов задовольнити у повному обсязі

Зазначає, що визнаючи поважною причину пропуску строку на прийняття спадщини, суд безпідставно відмовив їй у задоволені зустрічного позову, чим порушив її право на справедливий суд.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада Харківської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вказує, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері, а судом першої інстанції помилково було зроблено висновок про поважність причин пропуску строку з підстав, що позивачка не знала про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не мешкала разом із нею на день смерті, а тіло матері було знайдено працівниками поліції, поховане як невизначну особу, не надано доказів щодо проживання самої позивачки у іншому місці.

Відзиву на апеляційні скарги не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що

оскільки після смерті ОСОБА_4 позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, а вона вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із наявністю причин, визнаних судом поважними.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 , суд виходив із того, що відсутні відомості, які б підтверджували вчинення будь-яких дій з боку ОСОБА_3 направлених на реалізацію свого права на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ,

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 24.12.2019, актовий запис № 9914.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу Н9-572 від 02.08.1995.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статтей 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Матеріали справи свідчать про те, що дочками спадкодавця ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому мають право на спадкування за законом у першу чергу.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Із листа приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Товстолужської О.В. від 22.02.2020 року № 84/02-14, убачається, що 26.12.2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу «132/2019 року після Смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №58900785 від 26.12.2019 року, ОСОБА_4 заповіт не складала. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило.

Вказане також підтверджується завіреною копією спадкової справи №132/2019.

Відповідно дост.5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Товстолужської О.В. від 27.12.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку.

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтувала позовні вимоги тим, що наприкінці 2019 року вона дізналася про смерть своєї матері ОСОБА_4 , яка була похована як невизначена особа із зазначенням дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті матері було встановлено лише 27.09.2019 після проведення відповідної експертизи, а свідоцтво про її смерть позивач отримала лише 24.12.2019. Оскільки після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина - квартира АДРЕСА_1 , вона, як спадкоємиця першої черги звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вважала причини пропуску строку поважними, оскільки об`єктивно не мала можливості дізнатись про справжню дату смерті спадкодавця. Також вказала, що вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті матері першої черги, яка повинна прийняти спадщину за законом.

ОСОБА_3 мотивувала зустрічний позов тим, що їй також об`єктивно не було відомо про смерть матері. Крім того, вказувала, що 27.09.2019 в рамках кримінального провадження їй було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а 30.09.2019 відносно неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено.

Як позивач ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_3 стверджували, що пропустили встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_4 оскільки не знали про її смерть саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як тіло матері було знайдено працівниками Немишлянського ВП ГУ НП у Харківській області, поховане як невизначену особу.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно висновку судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №16 Канави Ю.О. №9/814СЕ-19 від 27.09.2019 року було встановлено біологічну спорідненість між ОСОБА_1 та невстановленою особою, тобто зі спливом чотирьох місяців після фактичного настання смерті ОСОБА_4 .

На підставі вищезазначеного висновку, лише 24.12.2019 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , актовий запис №6711, а 27.12.2019 вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Сестра позивача відповідач ОСОБА_3 у вказаний період часу вже перебувала під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», що учасники справи не заперечують.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 доведені обставини того, що у момент спливу строку подачі заяви для прийняття спадщини позивачка з об`єктивних причин не могла своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , що підтверджується наявними у справі доказами.

Отже, доводи апеляційної скарги Харківської міської ради висновків суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не спростовують.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Однак, відмовляючи у задоволені зустрічного позову, суд першої інстанції помилково вважав, що оскільки інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались та матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували вчинення будь-яких дій з боку ОСОБА_3 направлених на реалізацію свого права на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , позов не підлягає задоволенню.

Так, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд мав враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції, посилаючись на те, що відповідачем не дотримано процедуру подання заяви про прийняття спадщини та вона мала змогу перебуваючи під вартою звернутися із такою заявою до нотаріальної контори, не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна позиція наведена й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 681/203/17-ц).

Колегія суддів вважає, що причини пропуску ОСОБА_3 строку на подання заяви про прийняття спадщини є аналогічними з причинами пропуску такого строку ОСОБА_1 , які визнані судом поважними.

При цьому закон не пов`язує можливість надання додаткового строку для прийняття спадщини із вчиненням спадкоємцем дій, направлених на прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку.

Зверненню ОСОБА_3 до суду з даним позовом не обов`язково має передувати відповідне звернення до нотаріуса. Натомість факт подання такого позову свідчить про намір прийняти спадщину.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із положеннями статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені зустрічного позову з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_3 ,, а саме апеляційний суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 додатковий строк в один місяць, після набрання рішенням суду законної сили, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. І ст.374, п.п.2,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Харківської міської ради Харківської області та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року в частині відмови у задоволені зустрічного позову скасувати і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.