Провадження № 2-з/760/66/21
В справі № 760/1781/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про скасування запису про право приватної власності, визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради, скасування реєстрації прав на нерухоме майно, витребування з незаконного володіння майна, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- скасувати запис №34920811 про право приватної власності відповідача ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості - житлову будівлю загальною площею 38,2 кв.м з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В.;

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради XI сесія VIII скликання №115/9194 від 28 липня 2020 року про приватизацію відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 (кадастровий номер :69:179:0027);

- скасувати реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер :69:179:0027), розташовану за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 0,0463 га.;

- витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 на його користь земельну ділянку (кадастровий номер :69:179:0027), розташовану за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 0,0463 га.

Разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- земельну ділянку (кадастровий номер :69:179:0027), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0463 га.

Посилається на те, що в грудні 2020 року він отримав свідоцтво про право на спадщину - будинок по АДРЕСА_2 , 1/9 частина якого належала його матері, і де він був зареєстрований та проживав.

Даний будинок належав батькам його матері. В подальшому за рішенням суду за його матір`ю визнано право власності на 16/60 частин будинку, а за братом матері - ОСОБА_3 - 14/60 частин будинку.

В 1995 році будинок був поділений і в користування матері було виділено 487 кв.м. земельної ділянки.

В вересні 2020 року йому стало відомо, що в грудні 2019 року за відповідачем зареєстровано житлову будівлю по АДРЕСА_2 .

Надати йому документи про це вона відмовилася, однак вимагає звільнити будинок та вивезти особисті речі.

Нещодавно йому стало відомо про те, що рішенням Київради від 28 липня 2020 року відповідачці передано у власність земельну ділянку по

АДРЕСА_4 відсутній житловий будинок, як об`єкт нерухомості, і такого об`єкту не існує.

Це підтверджується листами Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та Київської міської ради.

На земельній ділянці, переданій у власність відповідачки, знаходиться будинок на надвірні будівлі, які належали його матері ОСОБА_4 , які успадкував він.

Вважає, що передача відповідачці земельної ділянки у власність відбулася з порушенням його прав.

Відповідачка та її представники вимагають від нього негайного звільнення будинку та вивезення речей з нього та погрожують, що у разі невиконання це буде вчинено іншими особами, які зруйнують будинок, оскільки вказану земельну ділянку вона вважає своєю власністю, а також всі будівлі, які знаходяться на ній.

На даний час відповідач без його згоди може зруйнувати, знести майно, а земельну ділянку відчужити на користь третіх осіб.

Зазначає, що будинок є єдиним його житлом та позбавлення його права власності позбавляє його житла, оскільки йому нікуди піти і він змушений буде жебракувати.

Виходячи з цього, вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як власник ділянки, може провести її відчуження, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.149 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21 листопада 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З точки зору закону ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідачів, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

У зв`язку з наведеним та враховуючи викладене вище, предмет спору, співмірність вимог заявника з заявленими ним заходами забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння з надвірними будівлями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Накласти арешт на земельну ділянку (кадастровий номер :69:179:0027), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 0,0463 га.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 1: Київська міська рада, місцезнаходження: 03044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, адреса: 01001, м. Київ, вул. Софіївська, 10-А.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: Л.А.Шереметьєва