СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2499/21

пр. № 2/759/3259/21

03 березня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря: Грень О.О.

представника позивача Городенського О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач Акціонерне товариство «Універсал банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві, в якому просив усунути перешкоди у користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (назву якого на підставі рішення загальних зборів товариства 31.10.2018 року було змінено на АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до якого в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 .

На час укладення зазначеного договору іпотеки у спірній кватирі були зареєстровані ОСОБА_4 (колишній власник житла) та ОСОБА_5 . Відповідно до п. 2.4.4 договору іпотеки ОСОБА_1 зобов`язалась не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях предмету іпотеки фізичних або юридичних осіб без згоди іпотекодержателя, тобто позивача. Згідно листа від 25.01.2021 року №11/-1-16 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином відповідач ОСОБА_1 скористалась своїм правом власності на спірну квартиру та без згоди позивача, всупереч договору іпотеки, зареєструвала у квартирі своїх малолітніх дітей. 24 грудня 2019 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 припинилося, у зв`язку із застосуванням позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, відповідно до ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника також втратили право користування спірною квартирою.

Ухвалою судді від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній вище справі у порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого розгляду на 03 березня 2021 року.

24 лютого 2021 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про визнання позову.

02 березня 2021 року до суду надійшла заява третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій остання просить слухати справу у відсутності представника служби, рішення ухвалити в інтересах та на користь дитини.

В підготовчому судовому засіданні представник банка підтримав позовні вимоги. Щодо надання відповідачем про визнання позову пояснив, що йому відомо про дії відповідача врегулювати спір добровільно.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч. 3 ст. 200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

З матеріалів справи вбачається, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1 .

30 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до якого в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 30 вересня 2008 року в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-9).

24 грудня 2019 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за АТ «Універсал Банк» на підставі договору іпотеки, із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с. 10).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач, як власник квартири, позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у вказаній квартирі зареєстровані колишні члени сім`ї колишнього власника, яка на даний час не має відношення до цієї квартири.

Зі змісту ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ч. ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Відповідач ОСОБА_1 надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.26).

Відповідно до частини 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на зазначене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на повнолітнього відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 386, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал банк», місцезнаходженя: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська,54/19, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 09.03.2021 року.

Суддя Твердохліб Ю.О.