КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року

м. Київ

справа № 759/19492/18

провадження №22-ц/824/924/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідача Чикалов Р.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року /суддя Шум Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним, протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у ПАТ «Українська залізниця» на посаді заступника начальника виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року у складі судді Шум Л. М. позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано наказ № 454/ос від 31 жовтня 2018 року «По особовому складу», виданий директором філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» з 01 листопада 2018 року. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 519 624,72 грн та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 522 624,74 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 5 226,24 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати з надання професійної правничої допомоги на загальну суму 163 500,26 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про скасування наказу від 31 жовтня 2018 року № 454/ос «По особовому складу», виданого директором філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський, поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді з 01 листопада 2018 року, стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 519 624,72 грн та моральної шкоди в розмірі 3 000 грн, стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь державного бюджету судового збору в розмірі 5 226,24 грн і додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу незаконним залишено без змін.

Постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу та поновлення на роботі скасовано.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу та поновлення на роботі закрито.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 127 455 (сто двадцять сім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 12 коп. (без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів).

Постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в частині скасування додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року скасовано, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Додатковою Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 2 548 (дві тисячі п`ятсот сорок вісім) грн 31 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Переглядаючи справу в частині доводів апеляційної скарги акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року, про його скасування, з урахуванням висновків касаційної інстанції, колегією встановлено наступне.

На підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, АТ «Українська залізниця» посилалось на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи. Зокрема, про розподіл судових витрат між сторонами наявне лише одне посилання в прохальній частині позову, документів, що свідчили б про витрати позивача на професійну правничу допомогу, не подано. Попередній розрахунок розміру судових витрат є обов`язковою складовою позову, в матеріалах справи такий розрахунок відсутній. Питання про розподіл судових витрат вирішується при ухваленні рішення по суті, для вирішення питання про розподіл, суд призначає судове засідання, в разі, якщо про такий розподіл заявлено стороною у справі до судових дебатів. Рішення суду першої інстанції прийнято 20.06.2019 р., заяву подано 01.07.2019 р. Щодо розміру витрат, вказувало, що вони не є співмірними з обсягом наданої правової допомоги, не надано також розрахункових документів щодо їх оплати. Таким чином, просило скасувати додаткове рішення суду, відмовивши у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове судове рішення скасуванню, заява залишенню без розгляду, на підставі наступного.

Додаткове рішення місцевого суду мотивоване тим, що задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , не вирішено питання про судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20 грн, які поніс позивач, подавши 11 березня 2019 року до суду заяву про забезпечення доказів, а також питання щодо витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 163 500, 26 грн позивач та його представники надали: укладену між ОСОБА_1 та адвокатом Бушуєвим М. О. додаткову угоду № 1 від 20 червня 2019 року з чітким переліком наданої правничої допомоги та вартістю кожної послуги окремо; підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Бушуєвим М. О. акт прийняття-передачі наданих юридичних послуг від 20 червня 2019 року, за яким загальна вартість наданих послуг складає 100 738, 26 грн; укладену між ОСОБА_1 та адвокатом Горою Р. М. додаткову угоду № 1 від 20 червня 2019 року з чітким переліком наданої правничої допомоги та вартістю кожної послуги окремо; підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Горою Р. М. акт прийняття-передачі наданих юридичних послуг від 20 червня 2019 року, за яким загальна вартість наданих послуг складає 62 762 грн. Зазначені додаткові угоди та акти прийняття-передачі наданих юридичних послуг свідчать про здійснення взаєморозрахунків між позивачем та його представниками. Тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу в загальній сумі 163 500, 26 грн підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Переглядаючи справу вдруге, колегія суддів апеляційного суду доходить таких висновків.

Звертаючись з позовом, позивачем надано орієнтовний перелік судових витрат, які позивач вже поніс - сплачену суму судового збору 704, 80 грн., у позовних вимогах позивач просив за наслідками розгляду справи вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. /т. 1 а.с. 11-12/

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Жодних заяв про розподіл судових витрат до ухвалення судом першої інстанції рішення, окрім згадки про це у позові, зокрема і в судових дебатах, сторонами не подано.

Рішення судом першої інстанції ухвалено 20.06.2019 р.

Заява про ухвалення додаткового судового рішення з доказами понесених витрат подана 01.07.2019 р. /а.с. 121-129/, тобто на 11-день після ухвалення судом першої інстанції рішення.

Звертаючись з заявою, адвокати ОСОБА_1 - Бушуєв М.О., Гора Р.М. вказують на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення, не враховуючи спеціальну норму для розподілу витрат та подання доказів, встановлену ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Суд першої інстанції на порушення строку уваги не звернув, що є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Водночас, судом першої інстанції також вирішено питання про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп., що також не був заявлений до стягнення з подачею позову.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що додаткове рішення підлягає скасуванню, вимога про розподіл судових витрат залишенню без розгляду у зв`язку з порушенням строку на звернення.

Разом з тим, колегія суддів також наголошує на тому, що суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішення питання про розподіл судового збору, що був сплачений при зверненні позивача до суду першої інстанції, про які позивачем було заявлено при зверненні.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 липня 2019 року - скасувати, заяву про ухвалення додаткового судового рішення подану представниками ОСОБА_1 - Бушуєвим Максимом Олексійовичем та

Горою Романом Михайловичем залишити без розгляду.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: