ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7846/21 Справа № 201/3011/21 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі: Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва і архітектури на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва і архітектури, третя особа Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників освіти і науки України про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва і архітектури про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалися на те, що з 1974 року вона працювала спочатку старшим, а потім головним бухгалтером профспілкової організації ПДАБіА, у грудні 2020 року відповідач повідомив її усно про ліквідацію посади і, не запропонувавши іншої, попередив про звільнення, а 01 березня 2021 року її було звільнено з посади розпорядженням від 26 лютого 2021 року через відмову від роботи в нових умовах праці; але попередження про зміну умов праці письмове їй не вручалось, інша посада не пропонувалася, були не зміни умов праці, а ліквідація посади і інш.

Позивач вважала звільнення незаконним та таким, що порушує її права та законні інтереси.

На підставі наведеного позивач просила визнати незаконним та касувати розпорядження про звільнення і поновити її на роботі, стягнути заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови профкому Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури Дзюбана О.В. № 13 від 26 лютого 2021 року «Про звільнення працівника ОСОБА_1 за п. 6 ст. 36 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера в Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури з 02 березня 2021 року; стягнуто з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто за період з 02 березня 2021 року по день поновлення на роботі 46 095 грн. (з розрахунку середньої зарплати в місяць 15 365 грн. за три місяці, 732 грн. в день); стягнуто з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 3 000 грн. моральної шкоди. Визнано недійсним запис № 14 від 01 березня 2021 року у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення через відмову працівника від продовження роботи у зв`язку з суттєвими змінами умов праці п. 6 ст. 36 КЗпП України. Зобов`язано Первинну профспілкову організацію Придніпровської державної академії будівництва та архітектури внести в трудову книжку ОСОБА_1 запис відповідно до п. 2.10. гл. 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 вересня 1993 року, а саме: «Запис за № 14 від 01 березня 2021 року є недійсним, поновлена на попередній роботі у Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на посаді головного бухгалтера». Стягнуто з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь позивача витрати на судовий збір в сумі 5 902 грн. і правничу допомогу у сумі 20 000 грн., а всього 25 902 грн.; у задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем було поновлено позивача на роботі у добровільному порядку, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 серпня 1974 року відповідно до протоколу № 12 від 22 липня 1974 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до «Профкома Днепропетровского инженерно-строительного института на должность старшого бухгалтера» (у трудовій книжці запис № 8 зроблено російською мовою). 01 січня 1983 року відповідно до протоколу № 23 від 29 грудня 1982 року «должность старшего бухгалтера переименована в должность главного бухгалтера профкома ДИСИ» (у трудовій книжці запис № 9 зроблено російською мовою). 18 травня 1994 року відповідно до розпорядження № 32 від 20 травня 1994 року «профком ДИСИ переименован в профком ПГАСА» (у трудовій книжці запис № 10 зроблено російською мовою). 23 березня 2000 року відповідно до Розпорядження № 18 від 23 березня 2000 року «профсоюзный комитет ПГАСА переименован в первичную организацию профсоюза работников образования и науки ПГАСА» (у трудовій книжці запис №11 зроблено російською мовою).

Згідно даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Первинна профспілкова організація Придніпровської державної академії будівництва та архітектури» зареєстрована 15 березня 2000 року, дата запису: 05.03.2007 року, номер запису: 0035032.

30 грудня 2020 року Первинною профспілковою організацією Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» було складено повідомлення за №8 про необхідність позивачці до 01 січня 2021 року дати письмову згоду переходу на 0.5 ставки бухгалтера. Попереджено, що в іншому випадку позивач буде звільнена 01 березня 2021 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України як така, що відмовилася від продовження роботи в зв`язку зі зміною істотних умов праці.

26 лютого 2021 року відповідно до Розпорядження № 13 позивачка звільнена через відмову працівника від продовження роботи у зв`язку з суттєвими змінами умов праці по п. 6 ст. 36 КЗпП України. Встановлено виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки.

01 березня 2021 року у трудовій книжці Головою профкому Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури зроблено наступний запис № 13. Запис за номером 12 вважати недійсним.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що вважає своє звільнення незаконним та таким, що порушує її права та законні інтереси. Незаконним звільненням позивачці завдано моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення, оскільки відповідачем порушено норми трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Матеріалами справи встановлено, що при зверненні 24 березня 2021 року до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила суд про визнання незаконним та скасування розпорядження голови профкому Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури № 13 від 26 лютого 2021 року «Про звільнення працівника ОСОБА_1 за п. 6 ст. 36 КЗпП України», поновлення її на посаді головного бухгалтера в Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури з 02 березня 2021 року, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто за період з 02 березня 2021 року по день поновлення на роботі, визнання недійсним запису № 14 від 01 березня 2021 року у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення через відмову працівника від продовження роботи у зв`язку з суттєвими змінами умов праці п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Однак, станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом зазначені вимоги вже були виконані відповідачем у добровільному порядку, що свідчить про відсутність спору і наявність підстав для закриття провадження.

Так, відповідно до протоколу засідання профкому № 11 від 19 березня 2021 року постановлено внести зміни до протоколу засідання профкому № 8 від 29 грудня 2020 року, а саме скасовано скорочення у штатному розкладі посаду головного бухгалтера з 01 січня 2021 року; затверджено штатний розклад, у якому, серед інших головний бухгалтер 1 ставка, скасовано повідомлення № 8 від 30 грудня 2020 року та розпорядження №13 від 26 лютого 2021 року про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1 , створено комісію з питань поновлення позивача на роботі, доручено голові профкому підготувати розпорядження про поновлення на роботі, розрахувати та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу з 02 березня 2021 року по день поновлення на роботі.

Розпорядженням № 16 від 22 березня 2021 року скасовано розпорядження про звільнення позивача з роботи, доручено бухгалтеру забезпечити доступ ОСОБА_1 на роботу, провести розрахунок, внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки позивача.

Наведені обставини свідчать про те, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом її вже поновлено на роботі та нараховано відповідну компенсацію.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що у зазначеній частині позовних вимог відсутній спір, тому провадження у цій частині підлягає закриттю.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належиш йому грошової сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральної страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У п.п. З, 9 цієї ж постанови роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем спочатку було звільнено позивача з роботи, а потім поновлено. Однак, позивач певний проміжок часу була без роботи від незалежних від неї причин, що є підставою для відшкодування позивачці моральної шкоди.

Враховуючи тривалість указаних порушень прав позивача з боку відповідача, дії відповідача по добровільному врегулюванню спору, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково і стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн.

Також є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання внести у трудову книжку ОСОБА_1 запис відповідно до п. 2.10. гл. 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 вересня 1993 року, а саме: «Запис за № 14 від 01 березня 2021 року є недійсним, поновлена на попередній роботі у Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на посаді головного бухгалтера», оскільки у п.2.10 вказаної інструкції передбачено, що уразі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни

формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем добровільно скасовано своє розпорядження про звільнення позивача з роботи. При цьому, у трудовій книжці ОСОБА_2 зроблено запис № 15 від 22.03.2021 року : «Запис № 14 вважати недійсним». Однак не зазначено про поновлення позивача на попередній посаді.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача внести зміни у трудову книжку відповідно до вимог п.2.10 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд виходить з такого.

Стаття 137 ЦПК України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем надано всі необхідні докази понесених нею витрат на правничу допомогу: договір, квитанцію про сплату 20 000 грн. та акт виконаних адвокатом робіт, наданих послуг.

При цьому, керуючись принципами справедливості та верховенства права, апеляційний суд встановив, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, дії відповідача та тривалість розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України також слід стягнути з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у сумі 1816 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва і архітектури задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2021 року скасувати.

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва і архітектури, третя особа Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників освіти і науки України, про визнання незаконним та скасування розпорядження голови профкому Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури № 13 від 26 лютого 2021 року «Про звільнення працівника ОСОБА_1 за п. 6 ст. 36 КЗпП України», поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера в Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури з 02 березня 2021 року, стягнення з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто за період з 02 березня 2021 року по день поновлення на роботі, визнання недійсним запису № 14 від 01 березня 2021 року у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення через відмову працівника від продовження роботи у зв`язку з суттєвими змінами умов праці п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000 грн.

В іншій частині цих позовних вимог відмовити.

Зобов`язати Первинну профспілкову організацію Придніпровської державної академії будівництва та архітектури внести у трудову книжку ОСОБА_1 запис відповідно до п. 2.10. гл. 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 вересня 1993 року, а саме: «Запис за № 14 від 01 березня 2021 року є недійсним, поновлена на попередній роботі у Первинній профспілковій організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на посаді головного бухгалтера».

Стягнути з Первинної профспілкової організації Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 1816 грн. і витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М.Пищида