Справа № 697/253/20
Провадження № 2/697/56/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18 березня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

з участю секретаря с/з Дрянової Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення права власності на будинок в силу набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Васянович В.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення права власності на будинок в силу набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач з 22.06.2004 постійно зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок позивач придбала у відповідача восени 2001 року за 300 доларів США. Відповідач пообіцяв позивачу оформити технічну документацію на вищевказаний будинок та потім укласти нотаріальний договір купівлі-продажу. З 22.06.2004 відповідач дозволив позивачеві зареєструватися у вказаному домоволодінні. Однак в кінці 2004 року відповідач виїхав з м. Канева у невідомому напрямку і з того часу позивачеві його місцезнаходження невідоме. З того часу позивач опікувалася будинком, відновила водопостачання, каналізацію, електропостачання та опалення, проводила поточні ремонти. Позивач мусила це робити, оскільки якби вона не ремонтувала та не утримувала в належному стані будинок, то існував ризик пошкодження будинку. З цією метою позивачем було встановлено вікна, замінено відсутній шифер на даху, зрізано дерева, які пошкоджували дах тощо. Також позивачем за весь час здійснювався догляд за прибудинковою територією та присадибною ділянкою (косилася трава, вивозилось сміття, доглядалися дерева, оброблявся город тощо). За весь час відкритого володіння вищевказаного будинку відповідача, фактично з 22.06.2004, власник ні разу не пред`явив позивачу вимоги щодо повернення своєї власності. Станом на дату подання позову, позивач продовжує відкрито, публічно, безперервно володіти чужим нерухомим майном понад 10 років. Крім того, позивач протягом вказаного терміну ніс витрати по утриманню майна: оплачував житлово-комунальні послуги, здійснював ремонтні роботи будинку.

Просить суд визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку набувальної давності на будинок АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивача адвокат Васянович В.В. в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за останнім відомим місцем проживання, а також через офіційний веб-портал суду.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, свідків, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 придбала восени 2001 року в ОСОБА_3 будиноковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22.06.2004 ОСОБА_2 зареєструвалася у вказаному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.11.2019 вбачається, що право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. (а.с.9).

З відповіді Канівського відділку КП «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації» № 12 від 24.04.2020 вбачається, що згідно архівних даних інвентаризаційна справа на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутня (а.с.57).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами позивачки, показали, що ОСОБА_2 у 2001 році за 300 доларів США придбала будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 у занедбаному стані, провела всі необхідні ремонтні роботи (відновила водопостачання, зробила каналізацію, підключила світло) і доглядає за будинком та присадибною ділянкою. Позивач проживає у даному будинку до цього часу і відповідач жодного разу не з`являвся та не пред`являв жодних претензій.

Також з матеріалів справи встановлено, що комунальні послуги за електроенергію та водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , сплачувала ОСОБА_2 (а.с.16-25).

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги, проводить ремонт будинку, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на будинковолодіння, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.335, 344 ЦК України, ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення права власності на будинок в силу набувальної давності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою та проживаючою в АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Головуючий О . М . Льон