Справа № 336/2922/18
Пр. № 2/336/30/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Шевченковський районний м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , про встановлення розміру заборгованості по аліментам,

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 в травні 2018 року звернувся до суду з позовом про визначення розміру заборгованості по аліментам.

В заяві зазначив, що на підставі виконавчого листа, виданого 15 березня 2005 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито виконавче провадження про стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яке здійснюється Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Розмір заборгованості по аліментам, що здійснений державним виконавцем в цьому провадженні, нарахований необ`єктивно і є таким, що не відповідає заборгованості, яка існує фактично. Така ситуація сталася тому, що державним виконавцем втрачено (можливо, навмисно не враховано) копії чеків про переказ аліментів, які позивач регулярно надавав уповноваженим особам відділу державної виконавчої служби з початку 2005 року по 2016 рік, а також у зв`язку з неврахуванням державними виконавцями відомостей з Державної фіскальної служби та управління Пенсійного фонду про розмір заробітної плати, яку офіційно отримує позивач, постійно з 2006 року працюючи у приватному підприємстві «Діджетек». Протягом вказаного періоду позивач добровільно щомісячно сплачує третій особі аліменти у присудженій судовим рішенням частці від його заробітку. Заборгованість зі сплати аліментів державні виконавці Комунарського, Олександрівського, Шевченківського відділів державної виконавчої служби почали нараховувати з 2012 року, проте заборгованість у вказаному році становила лише 38 грн. 77 коп., яку він погасив вже в наступному 2013 році, переплативши понад належні до сплати суми 558 грн. 38 коп. Стан виконання ним зобов`язань, встановлених рішенням суду, з 2012 року по день його звернення до суду з цим позовом виглядає таким чином. При доході у 16741 грн. 75 коп., отриманому ним у 2012 році, розмір належних до сплати аліментів становив 4185 грн. 44 коп., з яких він сплатив 4146 грн. 67 коп. Несплачені у 2012 році 38 грн. 77 коп. він погасив в наступному 2013 році, при цьому за умови отримання ним річного доходу в сумі 15282 грн. 50 коп. та належних до сплати аліментів в сумі 3820 грн. 63 коп. він сплатив 4379 грн., переплативши суму в 555 грн. 38 коп. Дохід у 2014 році становив 5610 грн. 78 коп., тому розмір належних до сплати аліментів обчислювався 1402 грн. 70 коп. Фактично ж позивачем в цьому році було сплачено 4743 грн. аліментів, що більше, ніж належало до сплати, на 3340 грн. 31 коп. Отримані ним у 2015 році доходи становили 15360 грн., з яких він повинен був сплатити аліментів в сумі 3840 грн. Фактично сплативши на користь дружини на утримання доньки 4834 грн. аліментів, він переплатив 9994 грн. Дохід у 2016 році обчислювався сумою 19693 грн. 95 коп., з яких суму належних до сплати аліментів утворювали 4932 грн. 49 коп. Сплативши фактично 5460 грн. аліментів, позивач переплатив 536 грн. 51 коп. При доході у 2017 році в 28800 грн. він повинен був сплатити аліментів на суму 7200 грн., проте фактично сплатив 8014 грн., переплативши понад належну суму 814 грн. Дохід у першому кварталі 2018 року становив 8995 грн. 86 коп., тому до сплати належали 2248 грн. 97 коп. аліментів. Позивач фактично сплатив 5580 грн., переплативши 3331 грн. 01 коп. Усього за вказаний період переплата позивача становить 9535 грн. 46 коп. Під час обчислення розрахунку зі сплати аліментів державні виконавці не мали права застосовувати показник середньої заробітної плати для робітників певної місцевості, який вони і покладали в основу розрахунку, оскільки позивач за період існування виконавчого провадження мав стабільний дохід, про який звітував уповноваженим державним структурам та з якого сплачував податки.

У зв`язку із викладеним просить встановити, що заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються на виконання виконавчого листа № 2-1667/05 від 15.03.2005 року, станом на 31 грудня 2017 року у боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 відсутня.

На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 04.06.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.06.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача за клопотанням позивача залучено ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пославшись на те, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача існує.

Що стосується розрахунків цієї заборгованості за різні періоди, пояснив таке.

До Шевченківського відділу державної виконавчої служби виконавчий лист про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 надійшов за належністю 19 квітня 2017 року з розрахунком заборгованості, яка обчислювалась сумою в 43603 грн. 97 коп. Означений розрахунок позивач не оспорював, тому при обчисленні стану заборгованості ОСОБА_1 державні виконавці Шевченківського відділу державної виконавчої служби не могли не враховувати наявні в ньому відомості. В теперішній час в провадженні відділу перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженні в розмірі ј частини заробітку (доходу) позивача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; про стягнення 30000 грн. додаткових витрат; обумовлених хворобою дитини, про стягнення 29425 грн. 78 коп., викликаних хворобою дитини. Оскільки позивачем не виконувалась вимога ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку боржника у виконавчому провадженні з виконання рішень майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, а також не з`являвся за викликами державного виконавця до відділу державної виконавчої служби, у відсутність відомостей про отримання позивачем доходу в період 2017-2018 року при формуванні заборгованості державним виконавцем було застосовано положення ч. 2 ст. 195 СК України, тобто в основу розрахунку було покладено розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у відповідний період. Вказаний показник застосовувався з тієї причини, що інформації від боржника про доходи державний відділ виконавчої служби не отримував, а численні запити державного виконавця до податкової інспекції вінчались відповіддю про відмову в надання інформації з посиланням на конфіденційність запитуваної інформації.

15 березня 20128 року боржник надав квитанції про сплату аліментів за період з 2005 по 2018 роки на загальну суму 46454 грн., у зв`язку з чим державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості за весь період.

Розрахунок заборгованості повністю відповідає вимогам ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 4 розділу ХУІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», статті 195 СК України. Підстав для констатації того, що заборгованість позивача станом на 31 грудня 2017 року дорівнювала нулю, тобто цієї заборгованості не було, немає. Її розмір станом на вказану дату дорівнював 34835 грн. 24 коп.

У зв`язку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилась, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність.

Означені обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили проведення судового розгляду без участі відповідача ОСОБА_3 .

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження № 56076824(з) з примусового виконання рішень Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку (виконавчий лист № 2-1667/2005); про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 640 грн. (виконавчий лист № 336/1849/17); про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат, зумовлених хворобою дитини, в сумі 30000 грн. (виконавчий лист № 336/1849/17); про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат, зумовлених хворобою дитини, в сумі 29425 грн. 78 коп. (виконавчий лист № 336/491/18); про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 704 грн. (виконавчий лист № 336/491/18) (а. с. 108).

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів внормовані як Законом України «Про виконавче провадження», так і «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 512/5, від 02.04.2012 року.

Зокрема, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок стягнення аліментів.

Частиною 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Зазначене положення узгоджується зі змістом ст. 4 розділу ХУІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень».

Як випливає з розрахунку заборгованості, заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 31 грудня 2017 року обчислюється сумою в 34835 грн. 24 коп. (а. с. 73)

В силу ч. 8 ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною 3 ст. 195 СК України встановлений такий порядок, відповідно до якого розмір заборгованості за аліментами в разі виникнення спору обчислюється судом.

Вирішуючи спір про розмір аліментів, суд виходить з того, що предметом доведення в цій справі є встановлення, чи відповідають вимогам закону дії виконавця щодо обчислення розміру належних до сплати аліментів.

Відповідно до частини першої наведеної статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як випливає із змісту ст. 182 СК України.

Виконавчим документом на виконання рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання сина визначений спосіб стягнення, який полягає у стягненні частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Визначена судом частка становить ј частину усіх доходів ОСОБА_1 .

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи зміст розрахунку заборгованості крізь призму відповідності його здійснення вимогам закону, суд бере до уваги такі обставини.

Розрахунок заборгованості за період до 19 квітня 2017 року, коли виконавчий лист перебував на виконанні у Олександрівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який був здійснений державним виконавцем вказаного підрозділу державної виконавчої служби, не оспорювався відповідачем, що не надавав відомостей про джерела своїх доходів, тому цей розрахунок зроблений у відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України, за змістом якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки позивач не надав державному виконавцю відомостей про його працевлаштування або отримання іншого доходу протягом 2017 року та січня і лютого 2018 року, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області при формуванні розрахунку за цей період було застосовано показник середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у відповідності до наведених вимог закону.

15 березня 2018 року боржником було надано квитанції про сплату аліментів за період з 2005 року по 2018 рік на загальну суму 46454 грн., на підставі чого державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по аліментам за весь період (а. с. 156).

Меті дієвого виконання судових рішень підпорядковане впровадження сукупності дій визначених законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, як випливає із змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і апогеєм захисту порушеного права.

З`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку, що державний виконавець при складанні розрахунку заборгованості по аліментам діяли у відповідності до вимог законодавства, що встановлюють порядок обчислення аліментів, та врахували усі надані позивачем дані про добровільне виконання ним рішення суду.

Так як в силу ст. 195 СК України спосіб захисту порушеного права полягає в обчисленні судом розміру заборгованості за аліментами в разі виникнення спору, суд, перевіривши наданий державним виконавцем розрахунок станом на 31.12.2017 року, доходить висновку про його правильність.

І оскільки вказаний розрахунок містить висновок про наявність заборгованості, яка обчислюється сумою в 34835 грн. 24 коп., у суду немає підстав для задоволення позову та констатації відсутності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 31 грудня 2017 року.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, ЦК України, ст. 195 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5, ОСОБА_3 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 5 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Щаслива