№ 207/2819/19
№ 2/207/422/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Косар Є.С.

прокурора Пилипенко М.Г.

представника відповідача Малюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янська міська рада, Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року до суду звернулась Кам`янська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янська міська рада, Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2019 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортним засобом. Вирок набрав законної сили 12.04.2019 року. Потерпілою від даного злочину є ОСОБА_2 , яка отримала згідно висновку судово-медичної експертизи № 569-Е від 11.06.2018 року тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми тіла (закритий перелом лонної та сідничної кісток з обох сторін, оскольчастий перелом крижі зліва з деформацією тазового кільця, переломи ребер справа 7 ребра по паравертебральної лінії, 8 ребра по середньо пахвинній лінії, 9 ребра по лопаточній та задньопахвинній лінії) яка супроводжувалась явищами післятравматичного невриту лівогомалогомілкового нерву - які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень. ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в 2-му травматологічному відділенні КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 04.03.2018 року по 27.04.2018 року. Згідно розрахунку на лікування потерпілої ОСОБА_2 закладом охорони здоров`я витрачено грошові кошти в сумі 24 808,68. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати ці витрати на користь КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» оскільки ці витрати вироком не стягнуті, раніше до стягнення не заявлялись. Виходячи з наведеного керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області просить суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 24 808, 68 гривень.

26.12.2019 року керівником Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області була подана заява про уточнення та збільшення позовних вимог, а саме просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 25 762, 86 гривень (а.с. 89-90).

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.11.2019 року були замінені позивачі на їх правонаступників: Кам`янська міська рада та Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (а.с. 62-63).

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судовому засіданні підтвердила, суму затрачену лікарнею на лікування пацієнта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву (а.с. 72-76) просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Оскільки на її думку стороною позивача не було надано належно завірених документів, як б підтверджували бюджетну вартість лікування ОСОБА_2 . Крім того на момент вчинення ДТП у ОСОБА_1 був дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9181377.

Суд, вислухавши участників процесу, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.03.2019 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400,00 гривень без позбавлення права керувати транспортним засобом. Потерпілою від даного злочину є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду.

Потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 04.03.2018 року по 27.04.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

У відповідності до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. а) п. 3 ч. 1ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки).

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між діями ОСОБА_1 та перебуванням потерпілої на лікуванні є прямий причинний зв`язок.

Згідно довідки калькуляції КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» за період лікування потерпілої ОСОБА_2 було використано бюджетних коштів на суму 25 762,86 гривень.

Оскільки Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» перебуває у сфері управління Кам`янської міської ради та фінансується, в тому числі, за кошти Державного бюджету України, суд вважає, що витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину повинні бути відшкодовані засудженим.

Суд відхиляє аргументи представника відповідача, що довідка КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» про вартість лікування є неналежним доказом, оскільки в ній детально розшифровані витрати, які були понесені цим закладом на стаціонарне лікування потерпілої, а також не бере до уваги, як доказ копію полісу № АМ/9181377 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності який дійсний з 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, оскільки дорожня-транспортна пригода за участю відповідача в наслідок якої ОСОБА_2 отримала тілесні пошкодження сталась 04.03.2018 року.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілої з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Держави належить також стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в особі: Кам`янська міська рада, Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Кам`янської міської ради кошти, у розмірі 25 762 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 86 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Повний текс рішення складено 17.09.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя О.К. Подобєд