Справа № 456/4711/20
Провадження № 2/456/115/2021
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивачів): позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом, а саме: будинком по АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликаються на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 - Ѕ частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2006, зареєстровано в реєстрі за №1-4538, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12252405 від 23.10.2006, Ѕ частки - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.1995 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.03.1995, зареєстровано в реєстрі за № 1-1226). У даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , 1929 р.н., ОСОБА_2 ,1959 р.н. та ОСОБА_3 , 1963 р.н. Також зазначає, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1982 року. Однак, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2018 шлюб між ними було розірвано. Відповідач з 2002 року не проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 , не сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги та не бере участі у його утриманні, особистих речей ОСОБА_3 у будинку немає. Також зазначають, що реєстрація відповідачки у їхньому будинку порушує їхні права, як власників будинку. Місце проживання ОСОБА_3 їм не відоме, тому вважають, що оскільки відповідач не проживає у даному будинку 18 років, то її право на користування вищезазначеним житлом підлягає припиненню на їхню вимогу, як власників будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з наведеним, позивачі змушені звернутися до суду з позовом про визнання відповідачки, такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 , будучи допитаним судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України, позов підтримав та зазначив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 , будинок належить йому та його батьку ОСОБА_1 на праві власності по 1/2. З відповідачкою він розірвав шлюб 30.01.2018, колишня дружина лише зареєстрована у помешканні, однак не проживає в будинку з 2002 року, вона на заробітках в Іспанії.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву від 09.02.2021, в якій просить справу розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтвердила той факт, що відповідачка не проживає з позивачами в будинку 18 років.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що він є кумом ОСОБА_2 , підтвердив той факт, що відповідачка проживає в Іспанії, вдруге вийшла заміж. В будинку проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 , показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої КП «Управляюча компанія «Мрія» від 19.10.2020 за вих. № 995, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9/.

Відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2018, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.10/.

Як вбачається з копії свідоцтва на спадщину за законом від 12.10.2006 посвідченим державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У,Т. спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її чоловік ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею, 0, 0281 га., в межах згідно з планом, яка розташована на території АДРЕСА_1 , та передана для обслуговування житлового будинку. Дана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ № 057729, виданого Стрийською міською радою 23.01.1988, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 747. Вартість спадкового майна становить 36369,83 грн. /а.с.11/.

Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за № 12252405 від 23.10.2006, будинок в АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часкової власності, Ѕ частка ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-4536 від 12.10.2006 /а.с.12/.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28.03.1995, старшим державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Навальковською М.М., на підставі заповіту, посвідченого Стрийською районною державною нотаріальною конторою 19.03.1987 і зареєстрованого за № 637, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається з: половини дерев`яного житлового будинку «А-1» з відповідною частиною господарських будівель, який в цілому складається з трьох кухонь, двох житлових кімнат, площею 62,44 кв.м., до якого належать цегляний сарай «Б», дерев`яний сарай «Г», дерев`яна вбиральня «В», забор № 1,3, ворота № 2, водоколонка «К», розташовані на земельній ділянці розміром 689 кв. м. і знаходиться в АДРЕСА_1 /а.с.13/

З копії будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що в будинку прописані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.14/.

Відповідно до довідки від 23.02.2021 за вих. № 16, КП «Управляюча компанія «Мрія» повідомляє, що житловий будинок в АДРЕСА_1 є приватним, на обслуговуванні їхнього підприємства не перебуває /а.с.39/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, окрім дружини власника, дітей і батьків також інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом, передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Інших підстав для втрати членом сім`ї власника житла права користування житлом ЦК України не визначає.

У постанові Верховного суду від 20.12.2018 по справі № 501/957/15-ц, провадження № 61-34021св18 зазначено, що під час вирішення питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності та поважність причин такої відсутності. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_3 була членом сім`ї в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, оскільки перебувала з позивачем ОСОБА_2 у шлюбних відносинах та проживала разом з ним у будинку АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. З 2002 року вона не проживає у даному будинку, а відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2018, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому відповідач перестала бути членом сім`ї позивача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтвердила той факт, що відповідачка не проживає з позивачами у будинку близько 18 років.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він є кумом ОСОБА_2 , підтвердив той факт, що відповідачка проживає в Іспанії, вдруге вийшла заміж. В будинку проживає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Суд враховує визнання позову відповідачем, яка подала на адресу суду заяву, в якій вказала, що не заперечує щодо задоволення позову.

У зв`язку з наведеним, оскільки відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає близько 18 років, а позивачі змушені сплачувати комунальні послуги, в тому числі й за відповідача, а тому, враховуючи положення ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання втратившою права на користування житловим приміщенням відповідача ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житлом, а саме: будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Оригінал рішення

Повний текст судового рішення

виготовлено 22 березня 2021 року.