Справа № 168/272/21
Провадження № 2/168/139/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Назарука О.В.

за участю: секретаря судового засідання - Таксюк О.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Старовижівської селищної ради, Старовижівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про внесення змін до актового запису про народження,-

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила внести зміни до актового запису про народження №08 від 18 лютого 2005 року складеного щодо дочки ОСОБА_3 , стосовно її прізвища та імені зазначених в розділі «Відомості про матір» з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », а також відповідно уточнених позовних вимог від 20 липня 2021 року до актового запису про її народження №22 від 27 травня 1979 року щодо імені вказаного в розділі «Відомості про дитину» з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » посилаючись на наступні обставини.

З 09 жовтня 2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року. У спільному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із зверненням позивачки з відповідною заявою 06 жовтня 2009 року їй було проведено зміну імені (прізвища, власного мені) з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 », в результаті якої також були внесені зміни до актових записів: про народження позивачки, про шлюб та про народження дитини з урахуванням яких видано відповідні свідоцтва. 25 березня 2015 року позивачці було вдруге здійснено зміну прізвища та власного імені з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». 31 жовтня 2015 року позивачкою було втретє змінено прізвище та власне ім`я з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 ». 02 травня 2018 року вчетверте нею було змінено прізвище та власне ім`я з « ОСОБА_8 на « ОСОБА_4 », а 11 липня 2019 року вп`яте було проведено зміну з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». З огляду на те, що в свідоцтві про народження дитини її вказано як « ОСОБА_4 », вона звернулася до Старовижівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з приводу внесення змін до актового запису про народження дочки з проханням виправити у відомостях про матір прізвище та власне ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». На що їй було повідомлено про неможливість внесення вказаних змін та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Тому, позивачка у зв`язку із відсутністю можливості вирішити зазначене питання в позасудовому порядку звернулася до суду з даною заявою. Крім того, 20 липня 2021 року позивачкою було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила внести зміни також до власного актового запису про народження, де у відомостях про дитину власне ім`я « ОСОБА_6 » змінити на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 26 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, тому було призначено підготовче засідання.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року було відкладено підготовче засідання у зв`язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старовижівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги з урахуванням уточнених підтримала у повному обсязі. (а.с.31)

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечив, просив справу розглянути за його відсутності, відзиву на позов не подав. (а.с.25)

Представник третьої особи - у судове засідання також не з`явився, було подано заяву, в якій не заперечують проти задоволення первісного позову та уточнених позовних вимог, справу просять розглянути за відсутності їх представника. (а.с.24, 32-33)

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що не порушуватиме їхні процесуальні права.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Як передбачено частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне:

Згідно копії паспорта громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_1 від 27 січня 2020 року виданій органом 0725 позивачка значиться як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася в смт Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області. (а.с.7)

В копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 жовтня 2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області позивачку вказано як ОСОБА_9 . (а.с.9)

З копій свідоцтв про зміну імені: серії НОМЕР_3 від 06 жовтня 2009 року, серії НОМЕР_4 від 25 березня 2015 року, серії НОМЕР_5 від 31 жовтня 2015 року, серії НОМЕР_6 від 02 травня 2018 року, серії НОМЕР_7 від 11 липня 2019 року виданих Старовижівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області простежується багаторазова зміна прізвища та власного імені відповідно ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_4 ОСОБА_1 . (а.с.10-14)

З копії свідоцтва про народження дочки позивачки серії НОМЕР_8 від 06 жовтня 2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області вбачається, що матір зазначено як ОСОБА_4 . (а.с.15)

Також судом встановлено, що при зверненні позивачки до Старовижівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з приводу внесення змін до актового запису про народження дочки ОСОБА_10 в частині зміни прізвища та імені у відомостях про матір з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » їй було відмовлено.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У відповідності до п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Згідно статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 270 ЦК України, цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи, крім зазначених в Конституції України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно частини 3 статті 270 ЦК України, перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Відповідно до частини 2 статті 272 ЦК України, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Як вбачається із положень частини 7 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п. 3, 4 Глави 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, одним із визначених законодавцем способів ідентифікації фізичної особи є її прізвище та власне ім`я.

Відповідно до частини 3 статті 295 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

Приписами частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.11 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012 та №1161/5 від 03.08.2012.

Відповідно до п.п.1.15, 2.16.7, 2.18 Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Згідно з п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін до актового запису цивільного стану.

Відповідно з абз.2 п.3, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995р., суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акту громадянського стану. При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису.

Відповідно до п.13 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №915 , державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стануц, складених стосовно особи, яка змінила імя, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей.

Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398 - VІ від 01 липня 2010 року (далі - Закон №2398 - VІ) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону №2398 - VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.

Відповідно до пункту 2.1. Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не мають права відмовити громадянинові у прийнятті та розгляді заяви про внесення змін (пункт 2.3 Правил внесення змін).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводять за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви (частина перша, друга статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявники подають: паспорт громадянина України (паспортний документ іноземця, особи без громадянства); свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, в яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті, крім тих, які належать до компетенції відділу або державних органів, від яких відділ має право їх витребувати; документ, що підтверджує сплату державного мита за видачу свідоцтва у зв`язку із зміною, доповненням, виправленням і поновленням актових записів цивільного стану, або документ, що підтверджує право на звільнення від сплати державного мита.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до пункту 2.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 №96/5 (зі змінами), на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Актами цивільного стану, згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до визначення поняття, наведеного в частині 3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Частиною І статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі №425/2737/17, зокрема п.п.46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складені органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно з п.2.16.7 розділу II Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п.2.16 Правил зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є самостійною підставою для здійснення уповноваженими особами органів реєстрації цивільного стану внесення змін до відповідних актових записів.

За приписами статті 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Позивачем надані суду необхідні документи, які дозволяють суду дійти висновку про можливість внесення змін до актових записів про народження дитини в розділ «Відомості про матір» та до актового запису про народження позивачки в розділ «Відомості про дитину».

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про внесення змін до актових записів підлягають задоволенню з внесенням відповідних змін до актових записів.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення вимог про внесення змін до актових записів про народження складених Старовижівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): - щодо ОСОБА_3 №08 від 18 лютого 2005 року, а саме зміни прізвища та імені, зазначених в розділі «Відомості про матір» з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та - щодо ОСОБА_9 №22 від 27 травня 1979 року, а саме зміни імені, зазначеного в розділі «Відомості про дитину» з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги те, що позивач просить покласти судові витрати на неї, судові витрати по справі покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.6, 9, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п.п.1.15, 2.16.7, 2.13.1, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, ст.ст.3, 15, 28, 270, 272, 295 ЦК України, ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.134 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про внесення змін до актових записів про народження - задовільнити.

Внести зміни до актового запису про народження № 08 від 18 лютого 2005 року, складеного Старовижівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в розділ «Відомості про матір», змінивши в графі «Прізвище» з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », в графі « Ім`я » з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », всі інші відомості про матір залишити без змін;

Внести зміни до актового запису про народження № 22 від 27 травня 1979 року, складеного Старовижівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в розділ «Відомості про дитину», змінивши в графі «Ім`я» з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », всі інші відомості про дитину залишити без змін;

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО.В. Назарук