Справа №705/311/21
2/705/1182/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 32972,16 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», яке згодом було перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н від 15.03.2016 з метою отримання банківських послуг та йому був відкритий картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту, який в подальшому був збільшений до 20000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань, станом на 23.11.2020 заборгованість перед позивачем становить 39868,73 грн., яка складається з: 32972,61 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6896,12 грн. заборгованості за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 04.02.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Станом на 11.03.2021 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 15.03.2016 відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам?яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 15.03.2016 відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких долучено до позовної заяви. В Анкеті-заяві також не вказана обумовлена сторонами сума кредиту, яку бажав отримати відповідач.

Також, у позові зазначено, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов?язань з погашення кредиту, клієнт зобов?язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту та проценти від неповернутого кредиту. При цьому, позивачем не надано суду підтвердження того, що відповідач ознайомлений із цими Умовами та Правилами, які почали діяти з 01.03.2019.

Крім того, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 15.03.2016, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

З долученої до позовної заяви Довідки Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що станом на 15.03.2016 кредитний ліміт становив 300,00 грн., 22.06.2016 кредитний ліміт був збільшений до 3000,00 грн., 02.08.2016 кредитний ліміт був збільшений до 7000,00 грн., а 23.08.2016 кредитний ліміт був збільшений до 20000,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, в тому числі і заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32972,61 грн., при тому, що першочергового кредитний ліміт був визначений у розмірі 300,00 грн., який згодом був збільшений до 20000,00 грн., тобто не зрозуміло з чого виходив позивач при вирахуванні суми заборгованості, з урахуванням того, що тіло кредиту включає тільки основний борг, тобто це сума, яку позичальник бере в кредит (фактично отримує на руки або на карту) і до нього не входять проценти за користування кредитом, штрафи, пеня і інші додаткові платежі за отримання або користування кредитом, що підтверджується висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 15.03.2016 відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 15.03.2016, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов?язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов?язання з повернення кредиту».

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 19, 76-81, 128, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.03.2016.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Валентина Леонідівна Гудзенко