ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2147/21 Справа № 205/3602/19 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Бартош Стрєльникової Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № від 08.09.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 57 330,00 грн, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту, строком користування кредитними коштами до 04.09.2020 року.

Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконувала в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 13.03.2019 року становить - 86 151,20 грн та складається з: тіла кредиту в розмірі 43 088,28 грн, річних відсотків в розмірі 5 056,03 грн, щомісячних відсотків в розмірі 25 981,80 грн, а також заборгованості за штрафними санкціями/пенею в розмірі 12 025,09 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 08.09.2016 року в розмірі 86 151,20 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Центр Фінансових Рішень» заборгованість за кредитним договором № від 08.09.2016 року в сумі 86 151,20 грн., яка складається: з тіла кредиту в розмірі 43 088,28 грн, річних відсотків в розмірі 5 056,03 грн, щомісячних відсотків в розмірі 25 981,80 грн, а також заборгованості за штрафними санкціями/пенею в розмірі 12 025,09 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Центр Фінансових Рішень» судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з рішенням суду та посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить оскаржуване заочне рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав до суду заперечення проти апеляційної скарги, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати, частково задовольнивши позовні вимоги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» із заявою на отримання кредиту (а.с.11). У зв`язку із чим, між сторонами укладено кредитний договір № шляхом приєднання до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 57 330,00 грн, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту.

Відповідно до п. 4 кредитного договору, датою останнього платежу по поверненню кредиту є 04.09.2020 року (а.с.11-12).

Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.03.2019 року становить - 86 151,20 грн та складається з: тіла кредиту в розмірі 43 088,28 грн, річних відсотків в розмірі 5 056,03 грн, щомісячних відсотків в розмірі 25 981,80 грн, а також заборгованості за штрафними санкціями/пенею в розмірі 12 025,09 грн (а.с.5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі підписаної особисто анкети-заяви від 08.09.2016 року приєдналася до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», які долучені позивачем до позовної заяви, визначено, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Самі ж Умови позичальником не підписані.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки матеріали справи не містять доказів того, з якими саме Умовами була ознайомлена позичальник, та з якими саме Умовами погодилася, підписуючи анкету-заяву.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала факту отримання нею кредитних коштів, часткового погашення заборгованості за кредитом. Разом з тим, наполягала на тому, що вона не була ознайомлена зі змістом Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», які згідно змісту позовної заяви та заяви на отримання кредиту (а.с.9), яка, зокрема, не містить підпису позичальника, являються складовою кредитного договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача річних відсотків в розмірі 5 056,03 грн, щомісячних відсотків в розмірі 25 981,80 грн, а також заборгованості за штрафними санкціями/пенею в розмірі 12 025,09 грн,у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, оскільки Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень не повернуті, що підтверджується розрахунком заборгованості та не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні, - колегія суддів дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43 088,28 грн, решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень заборгованість за тілом кредиту у розмірі 43 088 грн. 28 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова