Справа № 461/1169/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1862/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження №22-ц/811/1863/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., , Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу № 461/1169/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 17 березня 2021 року та додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в :

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк» в якому просить визнати недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості; Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року; Стягнути з АТ«Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , _ РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правовому допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

В обгрунтування позову покликається на те, що 14.01.2020 року між ОСОБА_1 та АТ«Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування А03.00205.006146056.

Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надає позивачу кредит у розмірі 48 301,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 10 % річних строком кредиту на 12 місяців. Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку».

Згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 5776,41 грн., що згідно п.1.6. Кредитного договору та Додатку №1 позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок відкритий у Банку в період з 14.02.2020 року по 14.01.2021 року 12 (дванадцятьма) щомісячними внесками 14 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 49,48158265% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 56 785 грн. 15 коп.

Після укладення кредитного договору, позивачу стало відомо, що встановлена Банком у Кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою договору та повинна надаватися на безоплатній основі, тому позивач просить суд позовні вимоги задоволити.

Оскаржуваним рішенням позовну заяву задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування №А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Зобов`язано АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) на користь ДСА України судовий збір у сумі 1816,00 грн.

Додатковим рішенням суду від 29 квітня 2021 року стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Рішення суду та додаткове рішення оскаржила представник АТ «Ідея Банк» Л.Трофімова.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішеннями суду, вважає їх незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Процесуальні порушення полягають у тому, що суд ухвалив додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, хоча в рішенні від 17 березня 2021 року суд вирішив це питання і відмовив у задоволенні цих витрат, вірно зазначивши, що позивач не надав доказів , які б підтверджували укладення договору з адвокатом та квитанції про оплату послуг з надання правової допомоги. Порушення матеріального права полягає у тому, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право на встановлення плати за обслуговування кредиту, а тому суд неправильно тлумачить зазначений закон, що призвело до постановлення незаконного рішення. Просить скасувати рішення та додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (додано до матеріалів справи).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд визнати окремі положення Кредитного договору від 14.01.2020 року, укладеного між ним та відповідачем АТ «Ідея Банк» недійсними.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання положень договорів недійсними та зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору прямо суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину вцілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Судом встановлено, що 14 січня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування А03.00205.006146056.

Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надає Позивачу кредит у розмірі 48301,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 10 % річних строком на 12 місяців.

Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку».

Відповідно до п.1.6. Кредитного договору дата повернення кредиту 14 січня 2021 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок, відкритий у Банку відповідно до порядку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору.

Згідно п.1.7. кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом зарахування коштів у розмірі 46000,95 гривень на рахунок Позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310 та Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2300,05 гривень згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору.

Пунктом 3.2. Кредитного договору передбачено, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору.

Відповідно до п. 6. Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО, який визначає всі істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку: www.ideabank.ua.

Як вбачається з п. 4.2. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договір кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14 січня 2020 року (надалі - «Додаток №1») Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.00% щомісячно від початкової суми кредиту.

Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 5776,41 грн., що згідно п.1.6. Кредитного договору та Додатку №1 Позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок відкритий у Банку в період з 14.02.2020 року по 14.01.2021 року 12 (дванадцятьма) щомісячними внесками 14 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 49,48158265% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 56785 грн. 15 коп.

Згідно пунктів 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договорів КБОФО, що є невід`ємними складовими кредитного договору право позичальника вимагати у Банку кожного місяця безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись позичальнику за законом, а тому встановлена відповідачем у п.1.5. Кредитного договору та Додатку №1 плати за такі дії є несправедливою умовою та суперечить самому ж Кредитному договору.

Так, згідно пунктів 9.15.1., 9.15.4. пункту 9.15. позивач має право:

-отримувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту;

-не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом.

Крім того, згідно п.9.17.2.Договорів КБОФО Банк зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (Відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Така інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення Відповідачем у п.1.5. Кредитного договору та у Додатку №1 плати за такі дії є незаконними, а такі умови договору є несправедливими, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319.

Відтак, здійснені платежі на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредиту призводять до істотного дисбалансу сторін, спрямовані на шкоду позивачу та суперечить принципу добросовісності, що є підставою для визнання таких положень недійсними, як таких, що суперечать закону.

Оскільки згідно з пунктом 1.5. Договору кредиту та страхування №А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пунктів 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно від початкової суми кредиту, що включає в себе плату за: послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, в тому числі, але невиключно, за надання довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту, підтвердженням проведених платежів, комісія сплачується за рахунок коштів споживчого кредиту, та її сума включена в основну суму споживчого кредиту.

Тобто, оспорюваними пунктами укладеного між сторонами договору, позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена законом.

Враховуючи, що позивач сплачував кошти за обслуговування кредитної заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості, слід зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року.

З огляду на вищевказане суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права при ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що суд першої інстанції вирішив заяву про ухвалення додаткового рішення з урахуванням того, що представник позивача ОСОБА_2 у межах строку, передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України подав відповідну заяву із належними до допустимими доказами, що спростовує доводи скаржника про наявність порушень процесуального законодавства при вирішенні даного питання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 383, ст. 384, ст. 389-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк