Справа №472/1410/20
Ананьївський районний суд Одеської області
СУДОВИЙ НАКАЗ
22 березня 2021 року м. Ананьїв
Ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2021 року було передано за підсудністю до Ананьївського районного суду Одеської області цивільну справу №472/1410/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію.
Відповідно до ухвали від 22 березня 2021 року головуючим суддею Ананьївського районного суду Одеської області було прийнято до розгляду та відкрито наказне провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію.
Заява заявника обґрунтована наступним.
Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні» положень України «Про ринок електричної енергії» з 1 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно постанови НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429) та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Миколаївської області.
Згідно із пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.
Як зазначається в заяві, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Отже, на думку заявника, що враховуючи положення статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником та побутовим споживачем відбувається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Постачальника та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
В заяві зазначено, що відповідно до п. 1.2. Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Заявник вважає, що також доказом того, що між заявником та боржником відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання електричної енергії є виставлені на оплату рахунки за спожиту електричну енергію, наявність у боржника особового рахунку, проведення боржником оплати за надані послуги.
Нарахування за надані послуги з електропостачання здійснювались відповідно до показників електролічильника та встановлених тарифів на електроенергію.
Між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - заявник) та ОСОБА_1 (боржником) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (надалі - Договір) за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Договору та пунктів 5.2.2 та 5.5.5 Правил, постачальник (заявник) укладає договори, обов`язкові для здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачу та виконує умови таких договорів, а споживач (боржник) зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
В заяві зазначено, що згідно пунктів 4.12, 4.19 Правил розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить один календарний місяць відповідно до умов договору. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричної енергії вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 в відділі обслуговування споживачів Веселинівського району ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкритий на ОСОБА_1 .
Станом на 01.12.2020 виникла заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 1246,32 грн. за період з 01.08.2020 по 01.12.2020 (дата фактичного розрахунку показників приладу обліку Боржника).
З урахуванням викладеного вище заявник в прохальній частині заяви просить стягнути на його користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» з боржника ОСОБА_1 борг за спожиту електричну енергію в сумі 1246,32 грн., та судовий збір в сумі 210,20 грн.
Частиною 1 статті 167 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява заявника про видачу судового наказу підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Боржником у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Степ-Сочі, Огріївського району, Республіки Молдова, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої 22 лютого 2021 року Ананьївською міською радою (а.с.25).
В заяві заявник ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» посилалося на те, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки від 21 грудня 2020 року про спожиту оплачену послугу електропостачання, боржник фактично споживав електричну енергію та частково здійснював оплату за послуги електропостачання (а.с.5).
На підтвердження вказаних обставин заявник долучив до заяви серед іншого: копію типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, витяг з особового рахунку № НОМЕР_1 , довідку від 21 грудня 2020 року про спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2021 року.
Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.
Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення на основі типового договору визначено як обов`язок, а не право споживача. Разом із тим відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.
Та обставина, що між сторонами не укладено договір про надання комунальних послуг, враховуючи те, що такі послуги фактично надавались та боржник ОСОБА_1 частково сплачував за надання таких послуг не є підставою для відмови у видачі судового наказу, із урахуванням змісту вказаних норм матеріального права.
Реєстрація боржника ОСОБА_1 за іншою адресою: АДРЕСА_3 , ніж та, за якою відкрито особовий рахунок сама по собі не може свідчити, що останній не є споживачем послуг за цими правовідносинами.
У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.160 ЦПК України:
1. Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
3. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
У відповідності до ч.1 п.3 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
На підставі викладеного є всі підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», оскільки боржником порушені умови договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, через що утворилась заборгованість в розмірі 1246,32 грн.
Згідно п.6 ч.1 ст.168 ЦПК України, сума судових витрат сплачених заявником підлягає стягненню на його користь з боржника.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.160, 161, 167, 169, 170, 172 ЦПК України,
Відповідно до ч.3 ст.167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.
Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.169 ЦПК України, після видачі судового наказу, не пізніше наступного дня, надіслати його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має, одночасно надіславши йому копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надіслати його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом у разі відсутності офіційної електронної адреси, що передбачено ч.2 ст.172 ЦПК України.
Строк пред`явлення судового наказу три роки з моменту набрання ним чинності.
Судовий наказ в частині стягнення судового збору може бути пред`явлено до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання законної сили.
Суддя: О.О. Желясков
Судовий наказ набрав законної сили «____»________________202_ року
Строк пред`явлення до виконання до «____»________________202_ року
Судовий наказ виданий (надісланий) стягувачу «___»_______________202_ року
Суддя: О.О. Желясков