провадження № 2/294/227/21
справа № 294/1347/17
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Лесько М.О.

при секретарі Івашкевич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Чуднівському районі Житомирської області за участю третіх осіб - прокуратури Житомирської області та Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури, -

встановив:

31.07.2017 позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Чуднівському районі Житомирської області за участю третіх осіб - прокуратури Житомирської області та Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури.

Позов обґрунтований наступними обставинами.

02.12.2011 слідчим слідчого відділу Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області з домогосподарства позивача було вилучено 10240,00 кілограм металевих виробів, які позивач заготовляла для проведення ремонту будинку та господарських будівель та частину з яких отримала в спадщину від батьків. Дії позивача були кваліфіковані як злочин і 15.12.2011 прокурором Чуднівського району Житомирської області стосовно неї було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

29.12.2011 слідчим було допитано позивача як підозрювану та обрано стосовно неї запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою слідчого від 03.01.2012 вилучений в позивача металобрухт та ваги визнані речовими доказами та залишені на відповідальне зберігання ОСОБА_2

10.01.2012 стосовно позивача винесена постанова про притягнення її як обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Прокурором Чуднівського району Житомирської області 23.01.2012 затверджено обвинувальний висновок та направлено кримінальну справу до суду.

01.07.2014 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області винесено постанову про повернення кримінальної справи прокурору для організації додаткового розслідування.

Після повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, слідчим 11.08.2014 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000326 за фактом порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом з кваліфікацією за ч.1 ст.213 КК України.

30.12.2014 кримінальне провадження №0000326 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Позивач зверталась до органів прокуратури та досудового розслідування з проханням повернути їй вилучене майно. Позивачу була надана відповідь про те, що вилучений в позивача металобрухт та ваги, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , зникли. За фактом зникнення металобрухту були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000391 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.191 КК України.

Своїми незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю, прокуратурою Житомирської області та Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області, позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 53056,00 грн., яка полягає в неповерненні металобрухту вагою 10240 кілограм (станом на 13.06.2017 вартість 4,40 грн. за кілограм) на суму 45056,00 грн., ваги на 500 кілограмів, ГОСТ 11219-71 №38650, вартістю 5000,00 грн. і ваги на 200 кілограмів, №00327, вартістю 3000,00 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінила в розмірі 500000,00 грн. Душевні страждання позивача полягають в тому, що позивач постійно відчувала нервовий стрес, у неї погіршився стан здоров`я, над нею глузували жителі села.

Від третьої особи - прокуратури Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої третя особа просить відмовити в задоволенні позову, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000326, №0000391 триває, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Від третьої особи - Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої третя особа просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом та за фактом вчинення незаконних дій щодо майна, яке описане та передане особі на зберігання за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, триває. Позивач не оскаржувала дії чи бездіяльність слідчого в рамках кримінальних проваджень №0000391, №0000326, тому посилання позивача на можливу неправомірність дій органу досудового розслідування необґрунтовані та безпідставні. Позивачу не було завдано ні моральної, ні матеріальної шкоди.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від позивача та її представника -адвоката Чорноуса Анатолія Андрійовича надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій вони одночасно зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач - Управління Державної казначейської служби України у Чуднівському районі Житомирської області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, відзиву на позовну заяву до суду не подав, будь яких інших заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.

Третя особа - прокуратура Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні.

Третя особа - Головне управління Національної поліції в Житомирській області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні.

На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України), суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

02.12.2011 слідчим слідчого відділу Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області з домогосподарства позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено 10240,00 кілограм металобрухту та ваги.

15.12.2011 прокурором Чуднівського району Житомирської області було порушено стосовно ОСОБА_1 кримінальну справу за ч.1 ст.213 КК України.

Постановою слідчого від 03.01.2012, вилучені в позивача металобрухт, вагою 10 240 кілограм, ваги на 500 кілограм, ГОСТ 11219-71 №38650 і ваги на 200 кілограм, №00327 визнані речовими доказами та залишені на відповідальне зберігання мешканцю с.Вільшанка ОСОБА_2 . Позивач зверталась до органів прокуратури та досудового розслідування з проханням повернути їй вилучене майно. Позивачці була надана відповідь про те, що вилучений в неї металобрухт та ваги, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , зникли. За фактом зникнення металобрухту були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000391 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.388 КК України.

10.01.2012 стосовно позивача винесена постанова про притягнення її як обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

23.01.2012 кримінальна справа з обвинувальним висновком направлена до суду для її розгляду по суті.

01.07.2014 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області винесено постанову про повернення кримінальної справи прокурору для організації додаткового розслідування.

11.08.2014 слідчим відділом Чуднівського РВ УМВС України в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза №0000326 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України за фактом порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом.

30.12.2014 кримінальне провадження №0000326 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 та частин 1, 3 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі №1-15/99 зазначено що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Порядок зберігання речових доказів визначений Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 (надалі по тексту - Інструкція).

Згідно з пунктами 13, 14 Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол. Відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді.

Судом встановлено, що на зберігання відповідному підприємству, установі чи організації вилучений у позивачки металобрухт та ваги не передавались, постанова про поміщення цього майна на зберігання до відповідного сховища у органі досудового слідства не приймалась. Вилучений металобрухт та ваги були передані на зберігання фізичній особі - ОСОБА_2 , що суперечить Інструкції, яка таку можливість не передбачає.

В абзацах 1, 2, 16 пункту 14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41 (надалі по тексту -Положення) передбачено, що відповідно до частини 2 статті 4 Закону майно, зазначене в пункті 2 статті 3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Пересилка або доставка майна провадиться також за рахунок цих органів.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Вартість майна відповідно до частини 4 статті 4 Закону визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди (абзац 18 пункт 14 Положення).

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», №68490/01, §62).

Згідно з частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

У постанові від 20.09.2018 у справі №686/23731/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

В Законі України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, який із 01.01.2021 становить 6000 гривень.

Законом визначено мінімальний розмір компенсації за спричинення моральної шкоди виходячи з одного розміру мінімальної заробітної плати за один місяць перебування під слідством або судом. Судом встановлено, що незаконне кримінальне переслідування позивачки тривало в період часу з 10.01.2012 (день притягнення її як обвинуваченої) по 30.12.2014 (день закриття кримінального провадження), тобто 35 місяців 20 днів, тому розмір відшкодування моральної шкоди становить 214000,00 грн. (мінімальна заробітна плата/кількість місяців).

Таким чином, з огляду на період перебування позивачки під слідством і судом на протязі 35 місяців та 20 днів, розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню на її користь, не може бути меншим 214000,00 грн. (6000 грн. х 35 місяців = 210000,00 грн. + 4000,00 грн. (із розрахунку 6000 : 30 днів х 20 днів = 4000,00 грн.).

На переконання суду, такий розмір відшкодування є достатнім для відновлення душевного стану позивача після перенесених страждань, яких вона зазнала в зв`язку з незаконним притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що позивач також має право на відшкодування шкоди за вилучене під час огляду майно, оскільки вилучене майно не було повернуто, місце перебування майна невідоме. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню становить 53056,00 грн. (металобрухт вагою 10240 кілограм (станом на 13.06.2017 вартість 4,40 грн. за кілограм) на суму 45056,00 грн., ваги на 500 кілограмів, ГОСТ 11219-71 №38650, вартістю 5000,00 грн. і ваги на 200 кілограмів, №00327, вартістю 3000,00 грн.)Доказів щодо спростування вказаної суми учасниками справи не надано. Клопотання стосовно призначення експертизи щодо визначення вартості майна учасники справи не заявляли.

На підставі наведеного вище обґрунтування та керуючись статтями 41, 56 Конституції України, статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод статтями 23, 1167, 1176 ЦК України, пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125, пунктом 14 Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41, статтями 4, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 53056,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 214000,00 грн., що в загальному розмірі суми, належної до стягнення, становить 267056,00 грн. (двісті шістдесят сім тисяч п`ятдесят шість гривень нуль копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Чуднівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження чи на перегляд заочного рішення, якщо апеляційна скарга чи заява про перегляд заочного рішення подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, якщо їх не було подано. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи.

Суддя: М.О. Лесько