Справа № 309/2493/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року у складі судді Піцура Я.Я., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

встановив :

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Позов мотивовано тим, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення суду. За час проживання ушлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу сторони у добровільному порядку уклали договір про сплату аліментів на дітей, згідно умов якого батько зобов`язався сплачувати аліменти на обох дітей у розмірі 3000 грн. щомісячно, до їх повноліття чи до закінчення навчання. З моменту укладення договору пройшло майже п`ять років, внаслідок зростання споживчих цін та витрат на проживання, визначена у договорі сума аліментів є недостатньою для утримання дітей, окрім того відповідач не завжди вчасно сплачує аліменти. Відповідач є молодою працездатною особою, працює у Чеській республіці, де має власне житло та значні заробітки, інших утриманців не має.

За вказаних обставин, позивач просить суд змінити спосіб присудження аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року заявлений позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що встановлений нотаріально посвідченим договором про сплату аліментних платежів на дітей від 10 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3200 (три тисячі двісті) грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 просить змінити зазначене рішення, стягнувши з нього на користь позивача на двох неповнолітній дітей по 1800 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводиться до того, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру аліментів суд зобов`язаний зясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо зміни матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він на час звернення позивачкою з позовом має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі. Крім того, позивачем не надано будь-яких даних на підтвердження свого реального матеріального становища. Апелянт звертає увагу, що у разі фінансової можливості несе додаткові витрати по утриманню своїх дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8, 9), за час якого в них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), які перебувають на утриманні позивачки (а.с.12).

Згідно нотаріально посвідченого договору про сплату аліментних платежів на дітей від 10.05.2016 року, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , сторони домовились, що батько буде сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно до їх повноліття чи закінчення навчання (а.с.4, 5).

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що з моменту укладення договору про сплату аліментних платежів на дітей від 10 травня 2016 року, матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, із якою пов`язується можливість зміну розміру аліментів, змінилося, оскільки на даний час згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 12.07.2021 року (а.с.12) наразі позивачка з дітьми проживають на орендованій квартирі, що зумовлює збільшення її витрат та свідчить про зміну її матеріального стану.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів до 3200 грн. щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту укладення договору про сплату аліментних платежів на дітей (2016 року) діти підросли і витрати на їх утримання значно зросли, окрім того, наразі позивачка з дітьми проживають на орендованій квартирі, що також зумовлює значні витрати, матеріальне становище одержувача аліментів матері дітей, з якою проживають діти погіршилися, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Апелянт є молодою працездатною особою і має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей.

При цьому, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.

Стосовно доводів апеляції про те, що апелянт при можливості надає додаткову допомогу дітям, слід зазначити, що в даному випадку для інтересів дітей є важливим отримання саме постійного, стабільного матеріального утримання, а не періодичних платежів, які залежать виключно від волі відповідача. Долучені до відзиву на позовну заяву квитанції свідчать про фактичну спроможність надавати належне матеріальне утримання своїм дітям, при цьому в суді першої інстанції встановлено, що апелянт працює на заробітках у Чеській Республіці, а отже отримує відповідний дохід.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий :

Судді: