Провадження № 6/760/302/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Цигановій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10.12.2010 року було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 в розмірі 77 071,05 грн.

Вказує, що на підставі даного рішення суду позивачу 22.03.2011 року були видані виконавчі листи, проте згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні.

Зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі № 2-3642/10, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Крім того, вказує, що у зв`язку із купівлею частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ боржників, що у свою чергу є довготривалою процедурою, що також є однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи викладене вище, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче повадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примуового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що 10.12.2010 заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.12.2006 у розмірі 77 071,05 (а.с. 60-61).

25.07.2014 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва замінено сторону виконавчого провадження ВП № 26724858 з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с. 103).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 12.12.2006 замінено на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, код. ).

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» строк для виконання судових рішень визначається з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З матеріалів справи вбачається, що вказане вище рішення суду набрало законної сили 10.01.2011 року.

Відповідно до Акту про втрату виконавчих документів від 27.08.2020 року було встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих документів № 2-3642/10 в результаті перевірки наявних матеріалів кредитної справи № 0 щодо позичальника ОСОБА_1 (а.с. 147).

Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) рішення суду може бути пред`явлено до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлювались для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Так, метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається, що під час купівлі кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ, що у свою чергу є довготривалою процедурою.

Не заперечуючи такого права у заявника, суд у той же час звертає увагу на наступне.

Як зазначено вище, рішення в справі набрало законної сили 10.01.2011 року, в той час, коли тимчасова адміністрація в ПАТ «Дельта Банк» була 05.10.2015 року.

Крім того, заявник на момент ухвалення рішення був та на даний час залишається юридичною особою із значною кількістю штатних працівників, у тому числі юристів.

Будь-яких доказів того, що в зв`язку з введенням тимчасової адміністрації був ослаблений юридичний супровід розглянутих судом справ в зв`язку з вивільненням працівників, у тому числі юристів, заявник до суду не надав.

Що стосується приведеного в заяві аналізу, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначені ст.157 ЦПК України (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, отримавши виконавчий лист у справі уже після спливу цього строку, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Букіна