Справа № 131/1068/21
Провадження № 2-с/131/8/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) представників сторін в м. Іллінці заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2021 р. у справі № 131/836/21

встановив:

02 вересня 2021 р. Іллінецький районний суд Вінницької області, розглянувши в порядку наказного провадження цивільну справу № 131/836/21, видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 1542,07 (одна тисяча п`ятсот сорок дві гривні 07 коп.) грн. та витрати за оплату судового збору в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім гривень 00 коп.) грн.

20 вересня 2021 р. ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2021 р. у цивільній справі № 131/836/21. Підставою для скасування зазначеного судового наказу боржник зазначає те, що Іллінецьким районним судом Вінницької області під час розгляду в порядку наказного провадження цивільної справи № 131/836/21 не враховано те, що відповідні постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 р. № 3014, від 24.06.2019 р. № 1152 та від 13.12.2020 р. № 2765 від 30.12.2020 р. «Про встановлення тарифу на послуги з розподілу природнього газу для АТ «Вінницягаз» не зареєстровані у встановленому порядку, у зв`язку із чим не набули чинності, а отже застосування їх заявником являється помилковим.

У відповідності до частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно абзацу 3 пункту 19 постанови Пленуму ВССУ від 23.12.2011 р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог.

У відповідності до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 14 даного Закону України Регулятор на своїх засіданнях розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції.

У відповідності до змісту пункту 8.6. постанови НКРЕКП від 06.12.2016 р. № 2133 «Про затвердження Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення НКРЕКП, прийняті на засіданні, оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Згідно частини 6 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку.

Змістом статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

Положеннями частини 7 статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачено, що рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Аналогічні за своїм змістом положення містяться у пункті 8.8. постанови НКРЕКП від 06.12.2016 р. № 2133 «Про затвердження Регламенту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Як встановлено судом постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 р. № 3014, від 24.06.2019 р. № 1152 та від 13.12.2020 р. № 2765 від 30.12.2020 р. «Про встановлення тарифу на послуги з розподілу природнього газу для АТ «Вінницягаз» оприлюдненні у встановленому порядку на офіційному веб-сайті Регулятора, у зв`язку із чим в силу приписів частини 7 статті 14 Закону України від 22.09.2016 р. № 1540-VIII дані рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, набули чинності станом на момент звернення акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до Іллінецького районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 1542,07 (одна тисяча п`ятсот сорок дві гривні 07 коп.) грн. та витрати за оплату судового збору в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім гривень 00 коп.) грн.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позиція боржника наведена у заяві про скасування судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.09.2021 р. у справі № 131/836/21 в частині того, що стягувачем при подачі до суду заяви про видачу даного судового наказу були застосовані відповідні постанови НКРЕКП, які не набули чинності, оскільки не зареєстровані у встановленому порядку, не відповідає дійсності та спростовується вищенаведеними положеннями чинного законодавства України.

Крім того, суд розглядаючи заяву боржника про скасування судового наказу від 02 вересня 2021 р. у справі № 131/836/21 звертає увагу, що останнім не надано жодних належних та допустимих письмових та/або інших доказів, які б свідчили про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача (докази наявних помилок стягувача в обрахуванні відповідного об`єму спожитого газу, докази проведення боржником повної або часткової оплати заборгованості за послуги з постачання природного газу тощо).

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Згідно пункту 7 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи про стягнення боргу за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних чи телекомунікаційних послуг), укладеним у письмовій формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до статті 171 ЦПК України заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту вказаних норм, заява про скасування судового наказу, може бути повернута боржнику у визначених ЦПК України випадках.

За відсутності таких підстав, суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, подання заяви про скасування судового наказу у встановлений ЦПК України строк, яка відповідає формі та змісту встановленим цим Кодексом, є безумовною підставою для скасування судового наказу.

З урахуванням відсутності підстав для повернення боржнику заяви про скасування судового наказу від 02.09.2021 р. у справі № 131/836/21 суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування даного судового наказу.

У відповідності до пункту 25 постанови Пленуму ВССУ від 23.12.2011 р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» враховуючи особливість наказного провадження як спрощеної процедури судового провадження, спрямованої на ефективність судового розгляду, суди повинні чітко реалізовувати його положення у своїй діяльності для виконання завдання цивільного судочинства.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

За приписами частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 76, 77, 160, 161, 164, 170, 171 ЦПК України, постановою Пленуму ВССУ від 23.12.2011 р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», суддя -

постановив:

Заяву боржника про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ у цивільній справі № 131/836/21 виданий 02 вересня 2021 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 1542,07 (одна тисяча п`ятсот сорок дві гривні 07 коп.) грн. та витрати за оплату судового збору в розмірі 227,00 (двісті двадцять сім гривень 00 коп.) грн.

Роз`яснити стягувачу акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» його право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: