328/2560/20
11.03.2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 березня 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Погрібної О.М., за участю секретаря судового засідання Мацинської О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.05.1998 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу на товарній біржі «Правобережна», за умовами якого позивач придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 . З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснювала право користування та володіння квартирою у повному обсязі, тому як мешкала у квартирі, сплачувала всі комунальні послуги, здійснювала ремонт. При звернені позивача до нотаріальної контори з заявою щодо посвідчення договору купівлі-продажу нотаріально, отримала відмову в зв`язку з тим, що вказаний договір недійсний, оскільки не засвідчений нотаріально. Разом з тим позивач вказала, що реєстрація комунальним підприємством з технічної інвентаризації за позивачем права власності на квартиру на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 15.05.1998, не суперечила чинному на той час законодавству та зазначила, що реєстрація за позивачем права власності на 15.05.1998 на підставі даного договору є законною та ніким не оспорювалась. На даний час позивач не має можливості повноцінно, як власник володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 10.12.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.02.2021 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладання розгляду справи та відзиву на позов до суду не надали.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Таким чином, суд вважає за можливе, в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України, розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим,що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів невідоме, вони сповіщалися про час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином,згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлені про дату,час і місце розгляду справи належним чином.

Ухвалою суду від 11.03.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майновирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, через неявку в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з договором купівлі-продажу від 15.05.1998, укладеним між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Правобережна», реєстраційний номер Т-25,позивач придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення вищевказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в реєстровій книзі за №8396 в Токмацькому бюро технічної інвентаризації. Також були внесені зміни до технічного паспорту на квартиру з відповідними змінами про власника.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, відомості щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні.

Судом встановлено, що позивачу квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на підставі договору купівлі-продажу, укладеному і зареєстрованому на товарній біржі «Правобережна» 15.05.1998 та те, що зазначений договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом.

В ході судового розгляду з`ясовано, що з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснював право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності із ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі.

Таким чином, реєстрація комунальним підприємством «Абрис» за позивачем права власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 01.12.1998 не суперечила чинному законодавству.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним, а також визнання за позивачем права власності на вказану квартиру.

З врахуванням того, що договір купівлі-продажу є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося, оскільки на час його укладення законом не передбачалося обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, враховуючи думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно та право позивача на придбане майно таким, що підлягає захисту на підставі ст.16 ЦК України, в зв`язку з чим вважає необхідним визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328, 334 ЦК України, ст.ст.16, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України , суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 15 травня 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на Товарної біржі «Правобережна» за № Т-75 та зареєстрований в Токмацькому бюро технічної інвентаризації за №8396.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 11 березня 2020 року.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Токмацьким МВ УМВС України в Запорізькій області 08.12.1998 року, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , рнкопп НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: