Справа № 131/1199/21
Провадження № 2/131/570/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Балтака Д.О.

розглянувши в судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

У жовтні 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Позов обґрунтований тим, що підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 вересня 2021 р., укладеного між сторонами справи, посвідченого приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1760, позивач набув право власності на квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що в зазначеній квартирі належній йому на праві власності окрім нього зареєстрований відповідач, який там не проживає на протязі 8 років. Факт реєстрація відповідача в об`єкті нерухомості належному ОСОБА_1 створює перешкоди для реалізації його прав щодо розпорядження належним йому на праві власності майном. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування квартирою та обмежує його законні права.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2021 р. справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач ОСОБА_2 у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та відзиву на позовну заяву суду не надав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі рішення, яким позов задоволити із наступних підстав.

Судом установлено, що 23 вересня 2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 1760, у відповідності до якого позивач набув у власність квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що додатково підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 276388953 дата формування 23 вересня 2021 р. (а.с. 8-10).

Зі змісту довідки Управління економічного розвитку та інвестиції Іллінецької міської ради від 05.10.2021 р. № 4764 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що за даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 11).

При цьому згідно акту обстеження від 07 жовтня 2021 р. на предмет фактичного проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що за даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає на протязі восьми років (а.с.12).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Змістом статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Змістом частини 1 статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання

членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Положеннями частини 1 статті 156 ЖК УРСР визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач є власником квартири та відповідно зазначених вище довідок відповідач не проживає у квартирі позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 317, 319, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 адреса фактичного проживання невідома.

Суддя: