Номер провадження: 22-ц/813/8175/21
Номер справи місцевого суду: 501/1153/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой - 2008»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2021 року у складі судді Смирнова В.В.,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСББ «Укржилстрой- 2008» та з урахуванням уточнень просила суд:

- витребувати у ОСББ «Укржилстрой-2008» належним чином, юридично чемно оформлені, прошиті та скріплені печаткою, за підписом голови правління ОСББ «Укржилстрой-2008» копії документів, на підставі яких було відключено квартиру від постачання електричної енергії, інші документи, (на розгляд суду) які необхідні для з`ясування правомірності дій посадових осіб ОСББ «Укржилстрой-2008» щодо позбавлення квартири від постачання електричної енергії на протязі майже шести років.

- ухвалити окрему ухвалу суду, відповідно якої, зобов`язати ОСББ «Укржилстрой-2008» терміново відновити постачання електричної енергії до квартири, на строк розгляду справи у суді, до постановлення законного рішення суду по суті справи.

- зобов`язати ОСББ «Укржилстрой-2008» відновити постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .. Дії ОСББ «Укржилстрой-2008» щодо позбавлення квартири ОСОБА_1 , постачання електричної енергії, визнати протиправними;

- стягнути з ОСББ «Укржилстрой-2008» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у сумі 1 035 000,00 грн. Стягнути з ОСББ «Укржилстрой-2008» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у сумі 550 000,00 грн. Кошти перерахувати на вказаний ОСОБА_1 рахунок. Стягнути з ОСББ «Укржилстрой-2008» судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з липня 2014 року її квартира АДРЕСА_1 незаконно відключена від постачання електричної енергії.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з липня 2014 року, майже сім років, до її квартири не постачається електрична енергія. Проживання в квартирі унеможливлено. В Державному реєстрі боржників, як боржник, не зареєстрована, рішення суду щодо заборгованості не існує. У 2014 році, на підставі вказаних розбіжностей, з грубим порушенням діючого законодавства України, робітники ОСББ "Укржилстрой-2008, які ніякого відношення не мають, відповідно до законодавства України, до постачання малим приватним споживачам електричної енергії, без попереднього попередження, відключили її квартиру від постачання електричної енергії, демонтували запобіжник та лічильник. Більш того, їх втручання до запобіжника та лічильника, які опломбовані елекгропотачальником, кваліфікується КК України. Апелянт зазначила, що суд не тільки грубо порушив матеріальне право, а і приховав протизаконні дії вказаних осіб, які кваліфікуються КК України. Суд протизаконно відмовив у зобов`язанні ОСББ «Укржилстрой-2008» щодо термінового відновлення постачання електричної енергії до квартири на строк розгляду справи у суді, до постановлення законного рішення суду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. Попередньо, відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, відключенню має передувати письмове попередження споживача, яке на його адресу має надійти за 10 днів до дня відключення. У такому листі має бути зазначено підставу відключення, дату і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Іллічівський міський суд Одеської області з 2015 року розглянув більше 30 справ щодо порушених ОСОБА_1 питань приведення в межі діючого законодавства постачання комунальних послуг, а саме постачання електричної енергії. Усі рішення Іллічівського міського суду Одеської області закінчилися відмовою у позивних вимогах. Іллічівський міський суд Одеської області фактично заблокував прийняття законного рішення. Позовні вимоги по суті не вирішені та як наслідок, станом теперішній час, квартира позивача незаконно позбавлена електричної енергії.

25.06.2021 представник ОСББ «Укржилстрой-2008» надав суду відзив на апеляційну скаргу та просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначаючи, що суду необхідно звернути увагу на цивільну справу № 501/529/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Укржилстрой-2008» про зобов`язання вчинити певні дії, де предмет спору також становить вимога про покладення на відповідача обов`язку відновити постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 , власником, якої є ОСОБА_1 . Так, Постановою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2021 р., якою залишено без змін рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2020, було вирішено по суті спір між тими самими сторонами, з того самого предмету і підстав позову, що і у даній цивільній справі. Правління ОСББ «Укржилстрой-2008», керуючись рішенням загальних зборів від 19 березня 2013 року про обмеження користування спільним майном електромережами - у разі наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, ухвалило рішення про відключення електропостачання від квартири АДРЕСА_1 , що було оформлено протоколом засідання правління ОСББ «Укржилстрой-2008» від 18 листопада 2015 року, правову оцінку якому було надано у Постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року, у справі №501/5315/15-ц.

08.07.2021 ОСОБА_1 подала відповідь на відзив та вказала про те, що представник ОСББ «Укржилстрой-2008» подала відзив до суду шляхом самопредставництва, втім, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). За відсутності будь-яких документів на підтвердження права підписанта брати участь у справі в порядку реалізації самопредставництва юридичної особи є підставою повернення документів учасникам судового процесу.

Сторони в судове засідання 21.12.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову послався лише на загальні норми ЦПК України, своїх висновків не вмотивував, підстави відмови в задоволенні позовних вимог в оскаржуваному рішенні не зазначив.

Апеляційним судом встановлено, що позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Вказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває на балансі ОСББ "Укржилстрой-2008", яке будучи управителем будинку, виконує функції замовника для виконання робіт з утримання і ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень і прилеглих територій, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинку і прилеглої території. Оплату наданих житлово-комунальних послуг споживачі повинні вносити на рахунок ОСББ "Укржилстрой-2008".

В матеріалах справи наявний акт ОСББ "Укржилстрой-2008" від 20.11.2015 з якого вбачається, що представниками ОСББ зафіксовано показники лічильника кв. АДРЕСА_1 та здійснено відключення електроенергії квартири позивача.

Також 20.11.2015 представниками ОСББ актом зафіксовано факт демонтажу лічильника вказаної квартири та передачу його на зберігання відповідальній особі.

Позивач вважає дії відповідача щодо відключення її квартири від електропостачання протиправними на підставі чого просить витребувати у відповідача документи на підставі яких відбулося відключення та ухвалити окрему ухвалу про відновлення електроенергії та з урахуванням протиправних дій відповідача, позивач вважає, що їй належить право вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

Проте, як встановлено апеляційним судом, постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі N501/5315/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Укржилстрой-2008", ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" про визнання недійсним договору на постачання електроенергії між ОСББ "Укржилстрой-2008" та ПАТ "Одесаобленерго" та за зустрічним позовом ОСББ "Укржилстрой-2008" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги було встановлено, що ОСОБА_1 направлявся лист про наявність у неї боргу та застережено про відключення від електромережі та мережі опалення до повного погашення заборгованості. Станом на листопад 2015 року заборгованість погашена не була, у зв`язку з чим було прийнято рішення про відключення квартири від мережі електроенергії, про що складені відповідні протоколи та акти. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно підключилася до загальної мережі електропостачання та користувалася послугами без здійснення оплати.

Також Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 зазначено, що оскільки ОСОБА_1 було відправлено лист (повідомлення) від 07.10.2015, в якому вказано про наявність боргу та застереження про відключення від електромережі та мережі опалення до повної виплати заборгованості, однак останньою заборгованість не була погашена, на засіданні правління ОСББ "Укржилстрой-2008" 18.11.2015 прийнято рішення відключити квартиру ОСОБА_1 від мережі електроенергії шляхом зняття електролічильника. Актами ОСББ "Укржилстрой-2008" від 20.11.2015 зафіксовано факт зняття електролічильника і передання його на зберігання.

Отже, відключення квартири позивача від електричної енергії було спричинено її несплатою за надані послуги та за наслідком несплати відповідачем прийнято відповідне рішення, а тому твердження позивача про протиправність дій відповідача щодо безпідставного відключення квартири від постачання електричної енергії у листопаді 2015 року є необґрунтованим.

Враховуючи, що позивачем доказів погашення заборгованості не надано, рішення щодо відключення її квартири від постачання електричної енергії не скасовано, вимоги про відновлення енергопостачання задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про витребування належним чином, юридично чемно оформлених копій документів, на підставі яких було відключено квартиру від постачання електричної енергії, апеляційний суд зазначає, що перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ст. 16 ЦК України.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким, на свій розсуд, а цілком конкретним способом захисту свого порушеного права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц та від 4 червня 2019 року у справі N 916/3156/17, від 29 вересня 2020 року у справі N 378/596/16-ц, від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц.

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду, тобто має бути дотриманий принцип процесуальної економії (п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі N 50/311-б, п. 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі N 925/642/19, постанова від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19).

У задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити, оскільки при виниклих правовідносинах позивачем по суті обрано неналежний спосіб захисту, оскільки витребування доказів наявності підстав для відключення постачання електроенергії не відновлює прав.

Не вбачає апеляційний суд підстав для постановлення судом окремої ухвали щодо зобов`язання ОСББ «Укржилстрой-2008» терміново відновити постачання електричної енергії до квартири, на строк розгляду справи у суді, до постановлення законного рішення суду по суті справи.

Відповідно до частини 1 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу та реагування на виявлені під час судового розгляду порушення законності, постановлення окремої ухвали спрямовано на усунення причини та умови, що цьому сприяли.

Аналіз положень наведеної статті ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи апеляційний суд не вбачає передбачених статтею 262 ЦПК України підстав для постановлення окремої ухвали.

Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 24 Закону України "Про електроенергетику" енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку.

Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (пункт 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92 р.).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, згідно змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, відповідно до п. 5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України, обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Тому у даній справі, зокрема (зважаючи на доводи позивача), слід встановити наявність загальних підстав для стягнення шкоди, а саме: факту заподіяння позивачу шкоди; протиправність діяння відповідача; наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправними діянням відповідача; вину відповідача у заподіянні такої.

При цьому кожен із вказаних складових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак наведені позивачем обставини, як певні негативні для неї наслідки, не слід вважати завданою їй відповідачем шкодою, виходячи із загальних, вказаних вище норм закону.

Так, позивачем не доведено спричинення їй відповідачем шкоди, протиправність його діянь, наявність причинного зв`язку між діяннями та шкодою та вину. Доказів на підтвердження кожної із обставин не подано.

Зважаючи на наведене, а саме враховуючи, що ОСОБА_1 не наведено обставин, що свідчили б про необхідність застосування, зокрема, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, при вирішенні даного спору в частині вимог про стягнення шкоди, позовні вимоги слід вважати в цілому жодним чином не доведені та у задоволенні таких слід відмовити.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 19.01.2022.

Головуючий:

Судді: