Дата документу 09.03.2021 Справа № 336/427/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/427/16
Провадження №22-ц/807/927/21
Головуючий в 1-й інстанції Щаслива О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарБєлова А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 23 грудня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення у відповідність до фактичного розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила протягом судового розгляду, про приведення розміру ідеальних часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно у відповідність до розміру фактичних часток. В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та відповідачі є учасниками спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Частка позивача в праві спільної власності, набута нею на підставі договору дарування від 01.12.2003 року, становить ј частину вказаної нерухомості. Відповідачі є власниками ѕ частин майна на підставі договору міни від 22.03.1997 року. До отримання відповідачами у власність зазначеної частини майна право власності на нього розподілялось таким чином: бабці позивача ОСОБА_4 належали 67/100 частин нерухомості, батьку позивача ОСОБА_5 ј частина, брату батька позивача ОСОБА_6 2/25 частини. Батько ОСОБА_1 ОСОБА_5 зі згоди співвласників будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , керуючись своїм правом на збільшення своєї частини майна, у відповідності до вимог закону на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської ради народних депутатів № 291 від 24.09.1991 року здійснив будівництво сіней, зазначених в технічній документації літерою «а-2», яке фактично збільшило розмір його частки в праві спільної власності на нерухомість. До технічного паспорту на житловий будинок було внесено відповідні зміни. Між тим, рішення уповноважених органів виконавчої влади про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність до фактичних прийнято не було. Після смерті ОСОБА_4 дядько позивача ОСОБА_6 отримав у спадщину належну їй частку, збільшивши таким чином розмір своєї частки до ѕ частин. Фактично нерухоме майно утворюють дві квартири, оснащені окремими входами, порядок користування якими був визначений за домовленістю співвласників. Частини нерухомого майна, що перебувають у користуванні кожного із учасників права спільної власності, є наближеними до Ѕ частини і не відповідають тим часткам, що зазначені в правовстановлюючих документах на житло. У зв`язку з викладеним позивач просила привести розмір ідеальних часток співвласників у відповідність до фактичного розміру їхніх часток відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2210 про розмір часток співвласників у фактичному користуванні нерухомістю, де розмір частки ОСОБА_1 становить 44/100 частин нерухомості, а розмір відповідачів дорівнює 56/100 частинам нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того позивач просила встановити межі користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до запропонованого висновком вказаної судової експертизи варіанту № 2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 , що зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , чий реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не повідомлений, до ОСОБА_2 , що зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , чий реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не повідомлений, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що з 1991 року спірне нерухоме майно утворюють дві квартири, оснащені окремими входами, порядок користування якими був визначений за домовленістю співвласників. Частини нерухомого майна, що перебувають у користуванні кожного із співвласників є наближеними до Ѕ частини і не відповідають тим часткам, що зазначені у правовстановлюючих документах на житло. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №2210 від 29.08.2016р. встановлено, що у домоволодінні фактично склався порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами, та їх фактичні долі відповідно до теперішньої вартості будівель і споруд складають 44/100 частини всього домоволодіння у ОСОБА_1 та 56/100 у співвласності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Приведення ідеальних часток до реальних жодним чином не порушує права власності відповідачів. Поділ земельної ділянки за варіантом №2 зазначеної експертизи відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою закріпленою за домоволодінням та відповідає чинним вимогам ДБН.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є учасниками спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Частка позивача в праві спільної власності, набута нею на підставі договору дарування від 01.12.2003 року, становить ј частину вказаної нерухомості. Відповідачі є власниками ѕ частин майна на підставі договору міни від 22.03.1997 року.

25 січня 1993 року ОСОБА_5 видане свідоцтво № НОМЕР_2 про право особистої власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 , свідоцтво № НОМЕР_3 про право особистої власності на 67/100 частин зазначеного майна отримала ОСОБА_4 , а свідоцтво № НОМЕР_4 на 2/25 частини будинку видане ОСОБА_6 . Наслідком складання вказаних часток є результат, що дорівнює одиниці (67/100 + 2/25 (або 8/100) + ј (або 25/100) = 1). Вказані свідоцтва видані на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів № 471/12 від 21.12.1992 року.

Зі звернення заступника голови виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 24.09.1991 року до начальника міжміського бюро технічної інвентаризації випливає, що виконком Ради народних депутатів дозволяє громадянину ОСОБА_5 оформлення документів на сіні а2 площею 4,75 х 5,62 метри по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку АПУ міста № 923/91 від 28.08.1991 року.

В технічній документації на будинок АДРЕСА_1 з приміткою «нове будівництво» зазначене приміщення а2 як таке, чиє зведення дозволено виконкомом Шевченківської районної Ради народних депутатів № 291 від 24.09.1991 року, у зв`язку з чим відповідно до примітки, зробленої бюро технічної інвентаризації, потрібен розрахунок часток.

Таким чином, судом встановлено, що співвласник ОСОБА_5 за власний кошт здійснив прибудову до будинку в вигляді сіней під літерою а2, дозвіл на оформлення якої у встановленому законом порядку отримав від виконавчого органу місцевої Ради народних депутатів.

Протягом існування права спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих приймалися такі рішення про зміну ідеальних часток в праві спільної часткової власності на це житло в порядку п. 26 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР».

Зокрема, рішенням № 502 виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 21.11.1991 року про зміну розміру ідеальних часток у зв`язку з будівництвом сіней а2, яке здійснив ОСОБА_5 , встановлено, що ідеальні частки учасників права спільної часткової власності після вказаного будівництва розподілились таким чином: ОСОБА_5 стало належати 9/25 частин будинку, ОСОБА_6 13/100 частин, ОСОБА_4 51/100 частина (а. с. 187-188 т. 1).

Складання зазначених у вказаному рішенні часток вінчається сумою, що дорівнює одиниці (9/25 (або 36/100) + 13/100 + 51/100 = 100/100 (або 1).

Вказане рішення приписує Запорізькому міськкомунхозу видати свідоцтво про право власності на будинок у зв`язку із здійсненими в порядку ст. 119 ЦК Української РСР змінами ідеальних часток.

У зв`язку з викладеним суд першої інстанції знайшов неспроможними твердження представника позивача про те, що рішення уповноважених органів виконавчої влади про приведення ідеальних часток в праві спільної часткової власності у відповідність до фактичних у зв`язку з будівництвом сіней не було прийнято, так як наявне в матеріалах справи рішення виконкому з цього приводу спростовує вказані твердження.

Наступне рішення виконавчих органів місцевої влади про зміну ідеальних часток на будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , було прийнято виконкомом Шевченківської районної ради народних депутатів 21 грудня 1992 року (рішення № 471/12) і з нього випливає, що така зміна часток зумовлена здійсненням ОСОБА_4 будівництва службової прибудови а1 та літньої кухні В (а. с. 176).

Внаслідок цієї зміни частки співвласників розподілились таким чином: ОСОБА_5 стала належати ј частина будинку, ОСОБА_6 2/25 частини, ОСОБА_4 67/100 частин.

Інших перебудов, що в розумінні ст. 119 ЦК Української РСР мали б потягти зміну розміру часток учасників права спільної часткової власності, не відбувалось до отримання співвласниками згаданих судом свідоцтв про право власності, де розмір часток зазначений у відповідності до вказаного в рішенні виконкому № 471/12 від 21.12.1992 року розміру.

І так як зміни розміру часток співвласників у зв`язку з будівництвом, що здійснила ОСОБА_4 , відбулися останніми за часом, після того, як було змінено частки у зв`язку із зведенням ОСОБА_5 сіней, а саме з їх будівництвом він пов`язує фактичне збільшення розміру належної йому частки, про зміну якої рішення уповноваженого органу влади, на його думку, не приймалось, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження позивача не підкріплені жодними фактичними даними.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою не підлягають задоволенню, так як, будь-яке речове право на земельну ділянку сторонами у справі не оформлене і не зареєстроване, відомості про земельну ділянку у відповідності до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» в земельно-кадастровій документації відсутні, а розроблені висновком експерта варіанти припускають користування часткою земельної ділянки в розмірі, що відповідає розміру частки в праві власності на житло, і оскільки вимога про зміну розміру частки в праві на нерухомість залишена без задоволення, не підлягає задоволенню і вимога про надання в користування земельної ділянки площею, що не відповідає розміру частки співвласника.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

У відповідності із п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041, у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Пунктом 3.2 Інструкції передбачено, що право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкти нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Сторони у справі є учасниками спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Частка позивача в праві спільної власності, набута нею на підставі договору дарування від 01.12.2003 року, становить ј частину вказаної нерухомості. Відповідачі є власниками ѕ частин майна на підставі договору міни від 22.03.1997 року.

Позивачка заявляючи вимоги, щодо приведення у відповідність до фактичного розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, вказує на невідповідність ідеальних часток реальним часткам, зазначаючи, що вказана невідповідність мала місце і на час набуття сторонами права власності на вказані частини домоволодіння, порядок користування частками домоволодіння склався і майже 30 років є незмінним.

На підтвердження своїх вимог, позивачем заявлено клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до висновків експерта №2210 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/427/16-ц від 29 серпня 2016 року, між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з другого, склався фактичний порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами, який не відповідає ідеальним долям співвласників. Фактичні частки співвласників мають вид: ОСОБА_1 44/100 частини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 56/100 частини.

Відповідно до висновків експерта запропоновано варіант розподілу будинку та варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до висновків експертного будівельно-технічного дослідження №2008 від 22 листопада 2016 року проведеного за заявою ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 склався фактично порядок користування приміщеннями і цей порядок не відповідає ідеальним долям учасників права спільної часткової власності. Розмір часток співвласників за фактичним користуванням нерухомого майна становить 44/100 та 56/100. Відповідно до висновків експертного дослідження запропоновано варіанти розподілу будинку.

Висновки експертів за результатами проведення повторної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 2218 від 10.05.2017 року також підтверджують наявність фактичного порядку користування приміщеннями у спірному домоволодінні та розмір часток співвласників за фактичним користуванням нерухомого майна, який становить 44/100 та 56/100. Також за вказаними висновками аналогічно висновкам експерта №2210 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/427/16-ц від 29 серпня 2016 року, надано варіанти розподілу будинку та варіанти порядку користування земельною ділянкою. Зазначено про технічну неможливість поділу будинку за ідеальними частками співвласників.

При цьому апеляційний суд наголошує, що відповідачі не спростовували як висновки експертів так і доводи позивача, в частині того, що вини користуються майном саме в тому розмірі яке і визначили експерти і позовні вимоги не змінюють фактичний об`єм майна який вони набули на час виникнення у них права власності і яким вони і користуються зараз.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Зі звернення заступника голови виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 24.09.1991 року до начальника міжміського бюро технічної інвентаризації випливає, що виконком Ради народних депутатів дозволяє громадянину ОСОБА_5 оформлення документів на сіні а2 площею 4,75 х 5,62 метри по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку АПУ міста № 923/91 від 28.08.1991 року.

В технічній документації на будинок АДРЕСА_1 з приміткою «нове будівництво» зазначене приміщення а2 як таке, чиє зведення дозволено виконкомом Шевченківської районної Ради народних депутатів № 291 від 24.09.1991 року, у зв`язку з чим відповідно до примітки, зробленої бюро технічної інвентаризації, потрібен розрахунок часток.

Таким чином, судом встановлено, що співвласник ОСОБА_5 за власний кошт здійснив прибудову до будинку в вигляді сіней під літерою а2, дозвіл на оформлення якої у встановленому законом порядку отримав від виконавчого органу місцевої Ради народних депутатів.

Рішенням № 502 виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 21.11.1991 року про зміну розміру ідеальних часток у зв`язку з будівництвом сіней а2, яке здійснив ОСОБА_5 , встановлено, що ідеальні частки учасників права спільної часткової власності після вказаного будівництва розподілились таким чином: ОСОБА_5 стало належати 9/25 частин будинку, ОСОБА_6 13/100 частин, ОСОБА_4 51/100 частина (а. с. 187-188 т. 1).

Відповідно до висновку експерта №2427 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи згідно письмової заяви ОСОБА_1 від 17 вересня 2018 року, проведеним дослідженням встановлено, що загальна вартість будівель та споруд, згідно з даними наданого на дослідження технічного паспорту БТІ, виготовленого станом на 05.08.1991 року, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , які фактично знаходяться у власності ОСОБА_5 , складає 12270,50 грн., що відповідає частці 39/100 частини всього домоволодіння. Службова прибудова літ.а2 складає 15/100 частини.

Варто зазначити, що відповідно до технічного паспорту наданого на дослідження станом на 05.08.1991 року до розрахунку були також включені службова прибудова літ. «а1» та літня кухня літ «В».

Ні позивачем, ні відповідачами у справі з моменту набуття ними права власності на частини домоволодіння, ні прибудов, ні переобладнань приміщень не здійснювалось, користування частинами домоволодіння здійснюється в такому порядку, який було встановлено попередніми власниками.

Фактично ще з 1991 року, спірне домоволодіння утворюють дві квартири оснащені окремими входами, порядок користування якими був визначений за домовленістю співвласників. Частини нерухомого майна, що перебувають у користуванні кожного із учасників є наближеними до Ѕ частини і не відповідають тим, які зазначені у правовстановлюючих документах.

За таких обставин, ідеальна частка позивача у праві спільної часткової власності на будинок не відповідає фактичній долі, що порушує її право вільно розпоряджатися своєю власністю.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції фактично самоусунувся від вирішення спору по суті оскільки спір між співвласниками нерухомого майна щодо порядку його користування залишився невирішеним.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає, вимоги позову законними та обґрунтованими, а вирішуючи питання щодо приведення у відповідність до фактичного розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, керується висновками експерта №2210 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/427/16-ц від 29 серпня 2016 року, відповідно до якого між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з другого, склався фактичний порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами, який не відповідає ідеальним долям співвласників. Фактичні частки співвласників мають вид: ОСОБА_1 44/100 частини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 56/100 частини.

ОСОБА_1 в рахунок 44/100 частки, що належить їй на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1 належить: у житловому будинку приміщення 2-5 площею 13,0 м2, 2-6 площею 7,4м2 та 2-4 площею 4,4м2, загальною площею 24,8 м2 (13+7,4+4,4); прибудову літ «а2»; ганок до літ «а2»; козирок до літ «а2»; вбиральня літ «Д»; сарай літ «Ж»; сарай літ «З»; навіс літ «И»; навіс літ «К»; навіс літ «Л»; душ літ «М»; навіс літ «Н»; погріб літ «пг»; замощення літ «І»; водопровід №5; паркан №13; паркан № НОМЕР_5 ; хвіртка №16; паркан № НОМЕР_3 ; яма зливна №18.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рахунок 56/100 частки, що належить їм на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1 належить: у житловому будинку приміщення 1-4 площею 16,8м2, 1-5 площею 9,9м2, загальною площею 26,7м2; прибудова літ «а1»; ганок до літ «а1»;вбиральня літ «Г»; гараж літ «Е»; оглядова яма до літ «Е»; вольєр літ «О»; навіс літ «Р»; душ літ «С»;погріб літ «пг1»;замощення літ «ІІ»; колодязь водопровідний №4; паркан № НОМЕР_6 ; паркан № НОМЕР_7 ;ворота № НОМЕР_8 ; паркан № НОМЕР_2 .

Згідно з частинами першою, третьою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Вирішуючи питання, щодо порядку користування земельною ділянкою, судова колегія, керується висновками експерта №2210 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/427/16-ц від 29 серпня 2016 року, а саме варіантом ІІ порядку користування земельною ділянкою, який відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою та вимогам державних будівельних норм (т. 1 а.с..

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення у відповідність до фактичного розміру часток в праві спільної часткової власності на нерухоме майно задовольнити.

Привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , встановивши, що реальний розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить: за ОСОБА_1 44/100 частки, за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 56/100.

Виділити в натурі ОСОБА_1 в рахунок 44/100 частки, що належить їй на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1 : у житловому будинку приміщення 2-5 площею 13,0 м2, 2-6 площею 7,4м2 та 2-4 площею 4,4м2, загальною площею 24,8 м2 (13+7,4+4,4); прибудову літ «а2»; ганок до літ «а2»; козирок до літ «а2»; вбиральня літ «Д»; сарай літ «Ж»; сарай літ «З»; навіс літ «И»; навіс літ «К»; навіс літ «Л»; душ літ «М»; навіс літ «Н»; погріб літ «пг»; замощення літ «І»; водопровід №5; паркан №13; паркан № НОМЕР_5 ; хвіртка №16; паркан № НОМЕР_3 ; яма зливна №18.

Виділити в натурі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рахунок 56/100 частки, що належить їм на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1 : у житловому будинку приміщення 1-4 площею 16,8м2, 1-5 площею 9,9м2, загальною площею 26,7м2; прибудова літ «а1»; ганок до літ «а1»;вбиральня літ «Г»; гараж літ «Е»; оглядова яма до літ «Е»; вольєр літ «О»; навіс літ «Р»; душ літ «С»;погріб літ «пг1»;замощення літ «ІІ»; колодязь водопровідний №4; паркан № НОМЕР_6 ; паркан № НОМЕР_7 ;ворота № НОМЕР_8 ; паркан №15.

ОСОБА_1 виділити у користування земельну ділянку S-1 площею 464,66 м2 (відповідно до висновку експерта №2210 від 29 серпня 2016 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/42/16-ц (варіант 2)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виділити у користування земельну ділянку S-2 площею 535,54 м2 (відповідно до висновку експерта №2210 від 29 серпня 2016 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №336/42/16-ц (варіант 2)

Частину земельної ділянки S-3 площею 7,24 м2 (для доступу та обслуговування частини будинку приміщення 1-5), S-4 площею 8,44м2 (для доступу та обслуговування частини прибудови літ «а2» - приміщення 2-2 та 2-3) та S-5 площею 2,3м2 (для доступу та обслуговування душа літ «С») залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 15 березня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков