Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2483/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2483/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 3 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками цього житлового будинку є відповідачі. Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/16 частці цього житлового будинку, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 набули у власність по 1/8 частці цього домоволодіння.

Позивач також вказує, що цей житловий будинок фактично поділений на дві ізольовані квартири та між співвласниками існує встановлений порядок користування цим житлом.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив виділити в натурі належну йому Ѕ частину цього житлового будинку.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_1 належну йому Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до 2 варіанту судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 2 липня 2019 року №867/07.19, а саме: коридор 1-1, площею 6,3 кв.м., вартістю 13527 грн. 68 коп. ; кухню 1-2, площею 10,7 кв.м., вартістю 22975 грн. 58 коп.; житлову кімнату 1-3, площею 13,8 кв.м., вартістю 29632 грн.05 коп.; житлову кімнату 1-4, площею 11,8 кв.м., вартістю 25337 грн. 55 коп., коридор 1-5, площею 3,0 кв.м., вартістю 6441 грн. 75 коп., кухню 1-6, площею 10,2 кв.м., вартістю 21901 грн. 95 коп., а також господарські будівлі і споруди: сарай літ «Г», площею 33,1 кв.м., вартістю 11177 грн.; погріб літ. « Пг», площею 3,6 кв.м., вартістю 2768 грн.; уборну літ. «У1», площею 1,3 кв.м., вартістю 3772 грн.; огорожу №1 вартістю 2410 грн.

Припинено право спільної часткової власності сторін на вказане домоволодіння.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1172 грн. 50 коп., а саме, по 293 грн. 13 коп. з кожного.

Додатковим рішенням цього ж суду від 3 серпня 2021 року стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 53557 грн., а саме, по 13389 грн. 25 коп. з кожного.

В апеляційні скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні на користь позивача грошової компенсації.

Зокрема, зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, відтак був позбавлений можливості скористатися наданими йому процесуальними правами.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що при вирішенні спору суд повинен був здійснити виділ частки зі спільної власності у відповідності до розміру належної позивачеві частини цього житлового будинку та не вирішувати питання про стягнення грошової компенсції.

ОСОБА_2 зазначила, що апеляційна скарга є обгрунтованою, оскільки позивач, маючи у власності ізольовану частину житлового будинку, ще й отримає грошову компенсацію від інших співвласників, що, на її думку, не відповідає принципу справедливості.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскільки виділ в натурі належної позивачеві частки у цьому житловому будинку здійснений з порушенням вимог закону та прав інших співвласників цього домоволодіння. Також вважає, що у даному випадку суд повинен вийти за межі апеляційної скарги ОСОБА_3 та переглянути рішення суду першої інстанції від 24 грудня 2020 року.

Окрім того, ОСОБА_5 звернула увагу суду на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення компенсації не були заявлені позивачем, відтак суд першої інстанції безпідставно вирішив це питання.

Позивач та його представник не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Зокрема, позивачеві належить Ѕ частина цього житлового будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули у власність по 1/16 частині цього домоволодіння, а за ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстроване право власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку, за кожною.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_6 ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив виділити йому в натурі належну йому Ѕ частину спірного житлового будинку.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частину 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, виділ ( поділ) часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності , є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ ( поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №867/07.19 від 2 липня 2019 року, з урахуванням письмових уточнень судового експерта ОСОБА_7 , виділ в натурі належної позивачеві частки можливо провести з відхиленням від її розміру. При цьому, експертом запропоновано 2 варіанти виділу частки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги 2 варіант виділу частки, відповідно до якого у власність ОСОБА_1 виділено в натурі: коридор 1-1, площею 6,3 кв.м., вартістю 13527 грн. 68 коп. ; кухню 1-2, площею 10,7 кв.м., вартістю 22975 грн. 58 коп.; житлову кімнату 1-3, площею 13,8 кв.м., вартістю 29632 грн.05 коп.; житлову кімнату 1-4, площею 11,8 кв.м., вартістю 25337 грн. 55 коп., коридор 1-5, площею 3,0 кв.м., вартістю 6441 грн. 75 коп., кухню 1-6, площею 10,2 кв.м., вартістю 21901 грн. 95 коп., а також господарські будівлі і споруди: сарай літ «Г», площею 33,1 кв.м., вартістю 11177 грн.; погріб літ. « Пг», площею 3,6 кв.м., вартістю 2768 грн.; уборну літ. «У1», площею 1,3 кв.м., вартістю 3772 грн.; огорожу №1 вартістю 2410 грн., загальною вартістю 139943 грн., що становить 36/100 ід. частин спірного домоволодіння.

Отже, розмір виділеної в натурі позивачеві частки є меншим від розміру частки, яка була набута ним у власність. У свою чергу, у результаті такого виділу загальний розмір частки інших співвласників цього житлового будинку збільшився та становить 64/100 ід. часток. Відповідно, зменшення належної позивачеві частки й збільшення частки інших співвласників є підставою для стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації за відхилення від розміру належної йому Ѕ частини житлового будинку. Розмір такої компенсації визначений експертом у сумі 53557 грн.

Виділ в натурі належної позивачеві частки у спірному житловому будинку є підставою для припинення для нього права спільної часткової власності на це нерухоме майно. Однак, інша частина вказаного житлового будинку, що становить 64/100 ід. ч., не поділена в натурі між співвласниками й право спільної часткової власності для них на цю частину житлового будинку не припинилося. Отже, відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 53557 грн. у дольовому порядку.

Твердження ОСОБА_5 про те, що, стягнувши грошову компенсацію, суд першої інстанції вийшов за межі позову, оскільки такі вимоги не були заявлені ОСОБА_1 , є безпідставними та грунтуються на помилковому тлумаченні правових норм, оскільки при розгляді позову щодо виділу в натурі частки із майна суд зобов`язаний вирішити питання про стягнення грошової компенсації на користь співвласника, частка якого зменшується.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача грошової компенсації за відступ від розміру належної йому частки у спірному житловому будинку.

Водночас, враховуючи, що така компенсація стягується з усіх співвласників у дольовому порядку, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 10711 грн. 40 коп.

За правилами частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цей принцип диспозитивності у цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема, впливають на виникнення, розвиток і закінчення судового розгляду, пов`язані з участю у розгляді справи та забезпечують сторонам належний судовий захист.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2020 року не оскаржено в апеляційному порядку жодним із учасників справи.

У даній цивільній справі предметом перегляду є додаткове рішення суду першої інстанції. Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку обраному судом варіанту виділу належної позивачеві частки у спірному домоволодінні.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення подано ОСОБА_3 , який діє виключно у своїх інтересах та не уповноважений представляти інтереси інших відповідачів, які не скористалися правом апеляційного оскарження. Таким чином, додаткове рішення переглядається лише в частині стягнення грошової компенсації із ОСОБА_3 .

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про час та місце проведення судового засідання.

Як свідчать матеріали справи, судова повістка про виклик до суду направлялася за місцем розташування спірного житлового будинку, а не за місцем проживання ОСОБА_3 . Останній не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування додаткового рішення.

Враховуючи вищезазначене, додаткове рішення в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача грошової компенсації слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації за відступ від розміру належної йому частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , у розмірі 10711 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 3 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації,- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за відступ від розміру належної йому частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , у розмірі 10711 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення .

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 30 грудня 2021 року.