Справа № 282/1193/21
Провадження № 2/282/254/21
Любарський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Носач В. М.,
за участю секретаря судового засідання - Поварчук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивачі вказують, що вони є співвласниками житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
У вказаному житловому будинку крім них, зареєстрований, але з 2013 року не проживає син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Причиною звернення до суду є та обставина, що відповідач самостійно не бажає знятись із реєстраційного обліку за вказаною адресою, хоча фактично не проживає і даний факт перешкоджає позивачам у отриманні соціальної допомоги.
Саме тому, позивачі просять суд ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_3 право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивачі у судове засідання на розгляд справи не з`явилися, але подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16143594 від 03.10.2007, власником будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації №140 від 20.05.2016 вулицю "АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1".
Згідно довідки Стрижівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 351 від 23 вересня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
Відтак, унаслідок порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР можна зробити висновок про те, що положення вказаних норм статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року.
Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично не проживає у спірному житловому приміщенні з 2013 року.
Оскільки відповідач в теперішній час не є членом сім`ї позивачів, то право останніх підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. 383, 391 ЦК України.
Порушене право власника має бути захищено шляхом позбавлення відповідача права користування цим житловим приміщенням.
Керуючись ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 353 ЦПК України, суд ,-
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач