Справа № 331/2810/21
Провадження № 2/331/1727/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Мироненко О.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати шлюб укладений 06 квітня 2021 року між ним та відповідачем недійсним, у зв`язку із його фіктивністю.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не мав наміру створювати з відповідачкою сім`ю, спільного господарства з нею не вів, разом не проживав та спільних дітей з ОСОБА_4 не має . Крім того зазначив, що ОСОБА_5 викрала з його квартири грошові кошти, і про цю обставину йому стало відомо вже після реєстрації шлюбу.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року по справі відкрито провадження.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав, вказавши на те, що уклав з відповідачкою, яка має родинні зв`язки в Німеччині, шлюб з метою виїзду закордон та наміру створювати сім`ю не мав.

Зазначена позиція була висловлена представником позивача, яка просила суд позов задовольнити з тих підстав, що шлюб був укладений без наміру створити сім`ю.

Представник відповідача, посилаючись на те, що згода відповідача на шлюб була вимушеною, не добровільною, наданою на останніх днях вагітності, вважала, що є підстави для визнання шлюбу недійсним, однак, з інших обставин, ніж зазначає позивач. Зазначила, що обставини щодо крадіжки є такими, що не відповідають дійсності та принижують честь та гідність її доверителя. При цьому, представник відповідача визнала , що сторони разом не проживали, спільних дітей не мають і шлюб був укладений без наміру створити сім`ю.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2021 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 274.

ОСОБА_6 було змінено ім`я на ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про зміну імені від 12 травня 2021 року.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 40 Сімейного кодексу України шлюб, який укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, є фіктивним. Такий шлюб визнається недійсним за рішенням суду.

Згідно зі статтею 45 Сімейного кодексу України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю.

Відповідно до абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

Поряд з цим, коли встановлені судом обставини свідчать про відсутність реального наміру осіб створити сім`ю, набути права та обов`язки подружжя, укладений особами шлюб буде визнано недійсним.

В ході розгляду справи представник відповідача визнала ті обставини , що сторони разом не проживали, спільних дітей не мають і шлюб був укладений без наміру створити сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, судом встановлено відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наміру створити сім`ю і ці обставини не підлягають доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимогичи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем жодними та належними доказами не доведено тієї обставини, що відповідачка вчинила кримінальне правопорушення. В свою чергу представником відповідача не надано жодних та належних доказів того, що шлюб був зареєстрований відповідачем без її вільної згоди в результаті фізичного чи психічного насильства, а отже зазначені обставини судом не приймаються до уваги.

Разом з тим, з огляду на те, що судом встановлено відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наміру створити сім`ю на час реєстрації шлюбу , вони жодного дня разом не проживали та спільних дітей не мають, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати шлюб недійсним у зв`язку із його фіктивністю.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. ст. 3,4,11-13, 19, 200, 206 , 263, 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним задовольнити .

Визнати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 06.04.2021 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 274, недійсним у зв`язку із його фіктивністю.

Залишити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » .

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 21 вересня 2021 року.

Суддя: О.Є. Жукова