Справа № 463/941/21 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/2149/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Львів

Справа №463/941/21

Провадження № 22ц/811/2149/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 29 квітня 2021 року у складі судді Нора Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

встановив:

29 січня 2021 року позивач звернулася з цим позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 5 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову, і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач з березня 2020 року надсилає кошти на утримання синів в розмірі 4 000 грн. Вказує, що цих коштів недостатньо для належного виховання дітей та забезпечення їм належного рівня життя. Стверджує, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має у власності земельну ділянку у Київській області, транспортні засоби та є співзасновником громадської організації «Львівська обласна Федерація Таеквон-До І.Т.Ф.». Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2021 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 29 січня 2021 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття. В решті вимог відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, порушує її законні права та інтереси, винесене з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог та постановити нове рішення про задоволення позову в повному розмірі, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що сторони з 2009 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Вони є батьками неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з матір`ю (позивачем) та перебувають на її утриманні.

Відповідач з березня 2020 року надсилає на утримання синів кошти на загальну суму 4 000 грн.

Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований. Жодних відомостей про отримання ним доходів суду не надано та до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395 грн., з 1 липня - 2 510 грн., з 1 грудня - 2 618 грн.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно врахував обставини, передбачені статтею 182 СК України, та прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітніх дітей в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді