Справа № 482/2027/20
Номер провадження 2/482/226/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря Шведової Я.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Дмитренко І.М., звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування.

У своїх вимогах позивач посилається на те, що 12 березня 2019 року вона придбала у ОСОБА_4 (матері відповідачів) житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за 40 000,00 гривень, що становить повну вартість будинку та земельну ділянку площею 0,1729 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 762220 від 25 грудня 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:012:0003 за 10 000,00 гривень, про що склали відповідну розписку.

При цьому ОСОБА_4 передала позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи і позивач почала проживати у вказаному будинку, користуватись земельною ділянкою, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку, позивач з ОСОБА_4 домовились оформити договір купівлі-продажу будинку нотаріально.

Але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Спадкоємцями після її смерті є її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які свої спадкові права на вказаний будинок та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку не оформляли.

Позивач не одноразово зверталася до відповідачів з приводу нотаріального оформлення будинку, але ті відмовлялися у зв`язку з тим, що для цього їм потрібно було б спочатку оформити спадкові права, для чого витратити багато часу та коштів.

З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконала всі умови договору, передавши ОСОБА_4 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок та земельну ділянку, проте ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, у зв`язку з чим її зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором, залишилися невиконаними, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.03.2019 року, укладений між нею та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явилися, натомість надали до суду заяви, в яких позовні вимоги позивача визнали, вказавши, що їм відомо про те, що їхня мама за життя дійсно продала позивачу належний їй будинок та земельну ділянку, на якому той розташований, однак нотаріально угоду мама з позивачем не встигли оформити, так як мама померла, просять справу слухати за їх відсутності.

На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачами позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1729 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:012:0003, що розташована за тією ж адресою, на якій розміщено вищевказаний житловий будинок, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 09.09.1991 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 762220 від 25 грудня 2009 року.

Згідно розписки від 12 березня 2019 року, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, з яких 40 000,00 грн. за житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 10 000,00 грн. за земельну ділянку площею 0,1729 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:012:0003, що розташована за тією ж адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.05.2019 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є відповідачі по справі, які свої спадкові права на спірний будинок і земельну ділянку не оформили і відмовляються їх оформляти, що підтверджено письмовими доказами, які знаходяться в спадковій справі № 96/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , витребуваної судом у приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В.

На вищевказану нерухомість відсутні накладення будь-яких видів обтяжень, що підтверджено Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.03.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку проте що позов підлягає задоволенню..

Крім того, згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту ст. 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Вказана стаття закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість.

Вищевказана позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016р. у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16.

Тому, за вищевикладених обставин, позов ОСОБА_1 в цій частині теж підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 2526,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням про це.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.03.2019 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , за яким ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1729 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за тією ж адресою, кадастровий номер земельної ділянки :02:012:0003.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,1729 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:012:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.О. Баранкевич