Справа № 405/9100/19
Провадження №2/405/1369/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Гершкул М.В., Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу № 405/9100/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 9850 від 25.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. щодо стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 894 357,68 грн., таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.04.2007 року між нею ( ОСОБА_1 ) та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KGMDG109180482 за умовами якого банк надав їй кредит в іноземній валюті на суму 23 600 доларів США на строк до 28.04.2037 року зі сплатою відсотків в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також винагороду за надання фінансового інструменту (комісії) щомісяця у розмірі 0,20%. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року стягнуто з неї ( ОСОБА_1 ) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28 квітня 2007 року, що складається з боргу за кредитом, відсотками та комісією в сумі 23 839,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 грудня 2014 року складає 374 512,58 гривень, та пеню в розмірі 552,99 гривень за несвоєчасність виконання зобов`язань. Крім того, позивач вказала, що з Єдиного реєстру боржників вона ( ОСОБА_1 ) дізналася про наявність виконавчого провадження ВП 54965087, відкритого відносно неї, як боржника за виконавчим документом виконавчим написом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за № 9850 про стягнення з неї (позивача) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 894 357,68 грн. за невиконання умов кредитного договору № KGMDG109180482 від 28 квітня 2007 року. Вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснив з неї подвійне стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором від 28 квітня 2007 року, зокрема, спочатку на підставі судового рішення від 26 жовтня 2016 року, а потім і в позасудовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса від 25 липня 2017 року. Крім того, позивач вважає, що вимога стягувача не є безспірною, що стало підставою для звернення з позовом до суду за захистом порушеного права та визнання в судовому порядку виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Крім того, за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис від 25 липня 2017 року № 9850 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28 квітня 2007 року.

Ухвалою суду від 19 червня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 Донченко А.М. (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.01.2021 року) в судове засідання подав заяву, яка зареєстрована судом за вх. № 14714 від 15 червня 2021 року про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі.

Відповідач (представник відповідача) АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, представником відповідача подана заява, зареєстрована судом 25.02.2020 року за вх. № ЕП-999/20-Вх, про розгляд зазначеної справи на підставі наявних матеріалів без участі представника АТ КБ «ПриватБанк», в якій також просив відмовити в задоволенні позову, а також подано відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № ЕП-999/20-Вх від 25.02.2020 року, в обґрунтування якого (відзиву на позовну заяву) зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На обґрунтування заперечень у відзиві на позов зазначено, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, та відповідно до п. 2 даного переліку до таких документів відносяться кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості. Окрім того, відповідно до п. 2.1 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце роботи; номер рахунку у банках, кредитних установах, код ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за яким має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягають витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, зазначено, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, повністю відповідали зазначеним вимогам, водночас, діючим порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обов`язкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь-яких інших, не передбачених вищевказаним нормативно-правовим актом документів, так само як і обов`язкове витребування нотаріусом таких документів або пояснень сторін. Водночас, безспірність у розумінні ст. 88 Закону України Про нотаріат є: не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення: заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Зазначене повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі 6-158цс15. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Також, згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та банком, встановлено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. З огляду на те, що зобов`язання позичальника за договором не були виконані, договір не був розірваний чи змінений, він продовжує діяти і до сьогодні, правовідносини між сторонами тривають, а тому строки настання права вимоги за усіма зобов`язаннями за договором ще навіть не почали відраховуватись. За таких підстав, посилання на пропуск строків з дня виникнення права вимоги також не відповідає обставинам справи, оскільки договірні відносини між сторонами за кредитним договором не припинились, отже зазначені строки не можуть бути пропущеними. З огляду на викладене вище, відповідач зазначив, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам чинного законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву від 09.06.2020 року, яка зареєстрована в суді за вх. № 12957 про розгляд справи без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні.

Зваживши доводи викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриваБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КGМDG109180482, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання через касу на строк з 28.04.2007 року по 27.04.2037 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 23 600 доларів США, на наступні цілі: придбання квартири, а також у розмірі 7080 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20%, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 25 по 30 число кожного місяця.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року (справа № 405/1745/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 25 083,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.12.2014 року складає 394 068 грн. 85 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 3 654 грн., а всього: 397 722 грн. 85 коп., яка утворилася станом на 12 грудня 2014 року, за зазначеним вище кредитним договором від 28.04.2007 року, що свідчить як про доведеність факту отримання кредиту ОСОБА_1 у ЗАТ КБ «ПриватБанк», так і про неналежне виконання останньою зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28 квітня 2007 року, що складається з боргу за кредитом, відсотками та комісією в сумі 23 839,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 грудня 2014 року складає 374 512,58 гривень, та пеню в розмірі 552,99 гривень за несвоєчасність виконання зобов`язань.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 25 липня 2017 року вчинений виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 9850, відповідно до якого пропонується стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 , не сплачену в строк за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28.04.2007 року. Строк, за який провадиться стягнення 3 720 днів, а саме: з 28.04.2007 року по 04.07.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 34 342,35 доларів США, що за курсом 25,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2017 року складає 892 557,68 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 324,93 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 6 331,99 доларів США; заборгованості з комісії у розмірі 1 521,60 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 5 519,32 доларів США; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,62 доларів США; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 634,89 доларів США. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн.

Правомірність та законність вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 25.07.2017 року виконавчого напису № 9850 оскаржується позивачем.

При цьому, судом відзначається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і відповідає конституційному положенню про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України) (п.3 листа Вищого Спеціалізованого Суду України розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Крім того, відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у ст.89 Закону.

Таким чином, судом відзначається, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок вчинення виконавчих написів також визначений положенням Глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін`юсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Мін`юсті України за № 282/20595 від 22.02.2012 року.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 Порядком.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Також, ст.88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на переконання суду, у даному випадку, приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, стягнувши заборгованість, яка вже була стягнута за рішенням суду, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, окрім того, виконавчий напис вчинено з пропуском строків звернення стягувача для вчинення виконавчого напису, відповідно включення стягувачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу.

З огляду на викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1 оскільки на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 не мала безспірної заборгованості перед стягувачем, враховуючи також стягнення з останньої заборгованості, яка виникла за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28.04.2007 року, на підставі рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року, а так само, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, крім того, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії з пропуском строку вимоги, на підставі чого виконавчий напис, вчинений 25.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованим в реєстрі № 9850, та за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28.04.2007 року за 3 720 дні з 28.04.2007 року по 04.07.2017 року в розмірі 34 342,35 доларів США, що за курсом 25,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2017 року складає 892 557,68 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн., є таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, 25 липня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 9850, за яким запропоновано стягнути заборгованість на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними ДРФОПП НОМЕР_1 , не сплачену в строк за кредитним договором № KGMDG109180482 від 28.04.2007 року за 3 720 дні з 28.04.2007 року по 04.07.2017 року в розмірі 34 342,35 доларів США, що за курсом 25,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2017 року складає 892 557,68 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова