Справа № 461/556/21
Провадження № 2/461/718/21
УХВАЛА

12.03.2021 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши заяву адвоката Романишина Ярослава Олексійовича про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Романишин Я.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, з підстав викладених у фабулі позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі.

10.03.2021 року представник позивача адвокат Романишин Я.О. скерував на адресу суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , номер запису про право власності 27741487.

В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що відповідач у даній цивільній справі 05.06.2019 року під розписку позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19000 доларів США строком до 05.06.2020 року. Однак, станом на даний час, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання, кошти не повернуті. Зазначає, що після отримання ОСОБА_2 позовної заяви та у разі задоволення позову про стягнення боргу, останній матиме можливість оформити право власності та відчужити частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що істотно утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Крім того, зазначає, з витягу із сайту ОЛХ вбачається, що вказана квартира на даний час продається, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконати свої зобов`язання за розпискою. Також, звертає увагу суду на те, що після оформлення правовстановлюючих документів, ОСОБА_2 продасть третім особам частину квартири, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову та захист права позивача.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд не вбачає правових підстав для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно на стадії відкриття провадження у справі, оскільки позивачем не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, який просить застосувати та таке подане без надання достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішенням цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів для унеможливлення зловживання позивачем своїм правом, яке може порушити права відповідача.

З наданої позивачем копії Витягу з Дердавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2018 року, вбачається, що ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , на яку заявник просить накласти арешт, не належить відповідачу на праві особистої приватної власності, а перебуває у спільній сумісній приватній власності ОСОБА_2 з іншими особами. Частки співвласників у натурі не виділені. При цьому, суд звертає увагу не те, що вказана інформація надана ще станом на 03.09.2018 року.

Оскільки накладенням арешту на 3/4 частини квартири порушуються права її власників, вказаний захід забезпечення позову не може бути застосовано, оскільки не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, між сторонами виник спір щодо стягнення боргу за договором позики в розмірі 19000 доларів США (532 000,00 грн.). З наданої позивачем копії витягу із сайту ОЛХ, вбачається, що вартість однокіманотної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , становить 99000,00 доларів США.

Враховуючи загальні підстави стосовно співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд вважає недоцільним застосовувати такий засіб забезпечення як арешт майна, а саме: квартири, яка знаходиться у спільній сумісній власності. Водночас, доводи позивача про те, що вартість квартири, на яку він просить накласти арешт, становить 99000,00 грн., суд відхиляє, оскільки витяг із сайту оголошень не є належним доказом дійсної вартості майна на час розгляду справи та викликає у суду обґрунтований сумнів.

З огляду на наведені обставини та правові норми, доводи заяви, додані докази, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

у задоволенні заяви адвоката Романишина Ярослава Олексійовича про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Х.М. Мисько