Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/3/21
Єдиний унікальний №733/1314/19
Рішення

Іменем України

12 березня 2021 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі: В.Ю. Литвиненко

за участю позивачки - відповідачки ОСОБА_1

представника позивача - відповідача І.А. Сакун

відповідача - позивача ОСОБА_3

та представника відповідача - позивача С.В. Денисенка ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, вказуючи на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2011 року, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2019 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період сумісного проживання у 2011 році ними за спільні кошти придбано автомобіль марки Fiat Scudo, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, право власності на який було зареєстровано на ОСОБА_3 . Оскільки добровільного поділу між подружжям не відбулось, тому вона змушена звернутися до суду із захистом своїх прав, в зв`язку з чим просить стягнути із відповідача компенсацію вартості Ѕ частини вищевказаного автомобіля, а також витрати, понесені нею в зв`язку з розглядом даної справи.

Ухвалою, постановленою в судовому засіданні 09 січня 2020 року, прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яку об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 зазначає, що між ним та відповідачкою ОСОБА_1 дійсно укладено шлюб, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2019 року розірвано. За час шлюбу ними було спільно придбане наступне майно: автомобіль марки Fiat Scudo, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску; мотоцикл Viper, 2013 року випуску; два телевізори «Самсунг» діаметром 29 дюймів та 32 дюйми; телевізор «LG» діаметром 42 дюйма; холодильник «Атлант»; комп`ютер у зборі; пральна машинка «LG»; музичний центр «Самсунг»; кухонна плита та духова шафа «Hansa». Після розірвання шлюбу в користуванні ОСОБА_3 перебуває лише автомобіль, а все інше майно залишилося у ОСОБА_1 . Просить поділити набуте під час шлюбу майно наступним чином: автомобіль марки Fiat Scudo виділити у його власність, а все інше вищевказане майно залишити ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, так як перелічене в даному позові майно відсутнє, крім мотоцикла Viper. Погоджується на виділення їй у власність даного майна, заперечення щодо стягнення з неї 3000 грн. в рахунок вартості 1/2 частини мотоцикла Viper відсутні.

Представник позивачки - відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні первісний позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти первісного позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі, виділивши йому у власність автомобіль. Хоча в судовому засіданні не заперечував проти поділу спільного майна, а саме: автомобіля, мотоцикла та кухонної плити та духової шафи «Hansa» в рівних частинах.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 - адвокат Денисенко С.В. в судовому засіданні підтримав зустрічні вимоги ОСОБА_3 та вказав за можливий одним із варіантів поділу майна подружжя - поділ майна в рівних частинах, тобто по 1/2.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що він являється батьком ОСОБА_1 . По телефону донька йому повідомила, що після розлучення ОСОБА_3 вивозить всі речі, побутову техніку з будинку, хоча він особисто привозив їй холодильник, газову плиту, іншу побутову техніку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона являється матір`ю ОСОБА_3 . ЇЇ син та колишня невістка після реєстрації шлюбу стали проживати разом із нею. Пізніше вони стали проживати окремо в орендованому будинку. Як вказала свідок, при переїзді в орендований будинок ОСОБА_3 забрав з її домоволодіння своє ліжко, меблеву стінку, музичний центр, комп`ютер і інші речі. ОСОБА_1 ніде не працювала, так як перебувала в декретній відпустці, а її син працював та заробляв кошти. Тобто все придбане майно під час спільного проживання було придбане за його кошти.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона була запрошена як депутат міської ради з проханням оглянути майно за місцем проживання ОСОБА_1 , про що потрібно було скласти відповідний акт. Але коли вона прибула за необхідною адресою, їй ніхто не відкрив двері.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що він являється другом ОСОБА_3 та неодноразово відпочивав за місцем проживання останнього. В будинку була вся необхідно побутова техніка: комп`ютер, холодильник, телевізори, музичний центр і ін. Особливу увагу він звернув на набір дорогих ножів. ОСОБА_1 перебувала в декретній відпустці, ніде не працювала.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні показали, що вони являються представниками органу опіки та піклування Ічнянської міської ради. До них на комісію звернувся ОСОБА_3 з питанням визначення годин спілкування з дитиною. Коли вони приїхали до житлового будинку за місцем проживання дитини, то умови для проживання останньої були задовільні, наявні були всі необхідні їй речі, побутова техніка, але яка саме, вони не звернули уваги, так як це не було предметом їх виїзду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по даній справі позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2011 року по 15 квітня 2019 року, який було розірвано рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2019 року (а.с.9).

Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Також судом встановлено, і це визнано сторонами по справі, що після припинення сімейних відносин між ними дитина залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно копії повідомлення Територіально сервісного центру № 7442 від 25 жовтня 2019 року № 31/25/14-610 на ім`я ОСОБА_3 06 листопада 2012 року зареєстровано автомобіль марки Fiat Scudo, д.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, та 20 серпня 2014 року - мотоцикл Viper, д.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску (а.с.27).

Відповідно до висновку експерта № 006/20 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля від 03 лютого2020 року ринкова вартість автомобіля марки Fiat Scudo, д.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , вартість якого становить 74065 (сімдесят чотири тисячі шістдесят п`ять) гривень 42 копійки (а.с.72-79).

В судовому засіданні також узгоджена вартість спірного мотоцикл Viper - 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Крім того судовим розглядом встановлено факт придбання сторонами іншого майна - кухонної плити та духової шафи «Hansa», вартість яких складає 10999 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок (а.с.28-33).

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як регламентує ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 2 ст. 61 СК України наголошує, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Змістом ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено: вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Абзацом 2 п. 30 вказаної постанови визначено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що автомобіль марки Fiat Scudo знаходиться в користуванні відповідача-позивача ОСОБА_3 , і останній не згоден на виплату компенсації вартості Ѕ частини даного автомобіля, хоча ОСОБА_1 підтримала свій позов в частині отримання даної компенсації.

З огляду на ці обставини суд вважає розподілити спірне майно, а саме: автомобіль марки Fiat Scudo, д.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Що стосується спірного майна - мотоцикла Viper, д.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, суд вважає також задовольнити вимоги відповідача-позивача ОСОБА_3 , розподіливши його в рівних частинах, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину такого майна, так як даний транспортний засіб знаходиться у позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , а відповідач-позивач ОСОБА_3 заперечує щодо отримання компенсації вартості належної йому частини даного майна, хоча ОСОБА_1 не заперечувала щодо виплати останньому даної компенсації.

В судовому засіданні встановлено і це підтверджується матеріалами справи (а.с.28-33), що за час спільного подружнього життя сторони придбали у власність кухонну плиту та духову шафу «Hansa», яку слід також розподілити в рівних частинах, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину даного майна, так як ні одна, ні інша сторона не дійшли згоди щодо виплати компенсації вартості належних їм частин спірного майна, хоча ОСОБА_1 підтримала свою вимогу щодо виплати їй компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля.

Разом із цим, судом встановлено, що на час припинення сторонами сімейних відносин і часу виселення відповідача ОСОБА_3 з будинку, доказів того, що останній вивіз інше майно, вказане в зустрічному позові, а саме: два телевізори «Самсунг» діаметром 29 дюймів та 32 дюйми; телевізор «LG» діаметром 42 дюйма; холодильник «Атлант»; комп`ютер у зборі; пральна машинка «LG»; музичний центр «Самсунг», позивачка суду не представила. Також не надано доказів того, що дане майно взагалі було придбане в період спільного проживання сторін. За таких обставин суд вважає неможливим проводити поділ такого майна

Оскільки позовні вимоги сторін задовольняються частково, фактично в рівних частках, то відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір за первісним та зустрічним позовами покладається на них пропорційно до розміру задоволених вимог й відповідно підлягає взаємозарахуванню. Також на підставі ст. 141 ЦПК України суд відшкодовує сторонам понесені ними судові витрати пропорційно задоволених вимог за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 229, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 183, 364, 365, 372,392 ЦК України, ст. 57, 60,63, 69,70,71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Києва, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на:

- 1/2 частину автомобіля марки Fiat Scudo, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , вартість якого становить 74065 (сімдесят чотири тисячі шістдесят п`ять) гривень 42 копійки.

- 1/2 частину мотоцикла Viper, 2013 року випуску, вартістю 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок;

- 1/2 частину кухонної плити та духової шафи «Hansa», вартість яких складає 10999 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Довбні Ічнянського району Чернігівської області, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на:

- 1/2 частину автомобіля марки Fiat Scudo, р.н. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , вартість якого становить 74065 (сімдесят чотири тисячі шістдесят п`ять) гривень 42 копійки.

- 1/2 частину мотоцикла Viper, 2013 року випуску, вартістю 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок;

- 1/2 частину кухонної плити та духової шафи «Hansa», вартість яких складає 10999 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, понесені за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш