Провадження № 2/947/2541/21
16.09.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Белінської Ганни Сергіївни,
за участі представника позивача ОСОБА_1 ,
05.04.2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловими та нежитловимси приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 37,5 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2021 року. Встановити окремий порядок виконання судового рішення, яким визначити, що рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 15.04.2021 року провадження по справі відкрито.
04.06.2021 року від Департамента надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли пояснення третьої особи щодо позову.
09.07.2021 року від Департамента надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника Департаменту.
Ухвалою суду від 19.07.2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позов або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах позивач посилається на те, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . З довідки Департаменту надання адміністративних послуг ОМР вбачається, що на теперішній час у вказаному домоволодінні також зареєстрований відповідач по справі, який з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, що порушує права позивача, в зв`язку з чим ОСОБА_2 змушена звернутись до суду.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено судом, 22.03.2021 року ОСОБА_5 передала у власність (продала), а ОСОБА_2 прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_3 , що вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. /а.с.10-11/.
Матеріали справи містять нотаріально посвідчене клопотання ОСОБА_5 від 29.03.2021 року, яким вона підтверджує, що її колишній чоловік ОСОБА_3 з 2017 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Претензій на це житло не пред`являє, свої речі у квартирі не зберігає. Після того, як він вибув з квартири, місцезнаходження його невідоме /а.с.15/.
З Акту від 26.03.2021 року, складеного членами ОСББ "Вільямса 63, 63А" ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2017 року, особистих речей в квартирі не має, претензій на житло не пред`являє, місцезнаходження його невідомо /а.с.16/.
Допитані в судовому засіданні 16.09.2021 року свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_3 за вказаною адресою з 2017 року не проживає, особистих речей не має, намірів щодо вселення не виказував, його місце проживання на теперішній час свідкам невідоме. При цьому свідки детально та послідовно надали інформацію щодо мешканців квартири попереднього власника так і теперішнього власника, підтвердили доводи позовних вимог, а свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підтвердии також і інформацію щодо підписання ними Акту від 26.03.2021 року.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в якій на теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який був зареєстрований за вказаною адресою на час придбання позивачем квартири.
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Оскільки, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловими та нежитловими приміщеннями квартири АДРЕСА_3 .
Вказане рішення є підставою для зняття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення суду складено 27.09.2021 року.
Суддя Васильків О.В.