Справа № 463/2381/20
Провадження № 2/463/228/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання договору частково недійсним, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору частково недійсним. Позов мотивує тим, що Кредитний договір містить несправедливі умови договору, порушує його права як споживача. Вважає, що оманливим шляхом було закладено у тексті договору несправедливі умови, банк нараховував плату за користування кредитом за істотно вищою ставкою, ніж передбачено Кредитним договором, а саме 17,42 % річних і вище. Тому просить визнати частково недійсним договір від 02 серпня 2013 року №227/08-13. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено Кредитний договір №227/08-13, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 62980,00 грн строком з 02.08.2013 р. по 01.08.2018 р. на придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу №48-Ш від 23.07.2013 р., а саме: Scoda Fabia, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, а позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, щомісячну фіксовану плату за користування кредитом та можливі штрафні санкції. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплатити супутні послуги, які наведені в Додатку №1 та фіксовану плату за надання кредиту в розмірі 1,69% від суми кредиту. Процентна ставка по кредиту встановлена у розмірі 12,5% річних (п. 1.3. Кредитного договору). Щомісячна фіксована ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,39% від суми кредиту.(а.с. 7-9)

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частини 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка (омана) дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, сторонами досягнуто домовленості щодо всіх умов договору, де чітко визначено всі умови кредитування, зокрема: розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін, тоді як позивач не долучив жодного доказу на підтвердження мотивів позову про те, що відповідач підписуючи оспорюваний договір ввів його в оману.

Що ж стосується мотивів позову про оплату позивачем супутніх послуг (щомісячної фіксованої плати та одноразової комісії за надання кредиту), то на думку суду така обставина жодним чином не може вказувати на наявність обману або нечесної підприємницької практики, оскільки такі платежі передбачені п. 1.2 та 1.4 кредитного договору, які самі по собі не є підставою для визнання частково недійсним кредитного договору.

Отже в даному випадку введення в оману позивача повністю виключається, підписання договору відбулось без будь-якого примусу у відповідності до волевиявлення сторін. Помилкове уявлення про обставини внаслідок неправильного тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

З урахуванням роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 215, 229-233 ЦК України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання договору частково недійсним - відмовити.

Дата складення повного судового рішення - 22.03.2021 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.