Справа № 215/1475/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В., за участю секретаря Бисової В.А.,

згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 р. до суду надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що 14.09.2011 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Його спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини єОСОБА_1 , яка за даними, що містяться у її паспорті зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем 08.05.2014 р. позивачем була направлена претензія кредитора до нотаріальної контори. 09.01.2019 р. до спадкоємця позичальника -ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 8905,09грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

24.04.2019 р. ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, було прийнято справу до провадження, та визначено порядок розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Ухвалою від 18.06.2020 р. задоволено клопотання позивача про витребування з Криворізької районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та з відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради інформацію про те, хто саме був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24.03.2014 р..

На виконання вимог вказаної ухвали відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради повідомив про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24.03.2014 р. (а.с.86).

Шоста криворізька державна нотаріальна контора направила до суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.126).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подала.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.09.2011 р. ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк» підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг(а.с.7).

Вказана заява містить персональні та контактні дані ОСОБА_2 , у заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та які розміщені на офіційному сайті www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомиться із їх змінами на сайті Приват Банку www.privatbank.ua.

До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256 (а.с.8-31).

До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256 (а.с.8-31).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 було надано декілька кредитних карток (а.с.88-89).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н) вбачається, що 14.09.2011 р. відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт 2000 грн., який 14.09.2021 р. зменшений до 300 грн., а 27.10.2012 р. збільшений до 4000 грн., 26.12.2012 р. збільшено до 6800 грн., та 01.11.2019 р. зменшено до 0,00 грн. (а.с.90).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.03.2014 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.35).

Позивач направив претензію кредитора від 07.05.2014 р. в порядку статті 1281 ЦК України до Шостої криворізької державної нотаріальної контори (копія, а.с.37).

Шоста криворізька державна нотаріальна контора повернула документи позивачу, та запропонувала здійснити оплату та надіслати квитанцію разом із претензією на адресу нотаріальної контори (а.с.68).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , позивачем 09.01.2019 р. на її адресу було направлено лист-претензію від 28.12.2018 р. (а.с.39,43).

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 його заборгованість за кредитом становила 8905 грн. 09 коп. (а.с.5).

Відповідно до інформації від 25.05.2020 р., що надана відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської у місті ради, станом на 24.03.2014 р. за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.86).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із викладеного, спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 24.03.2014 р. по 24.09.2014 р..

Із наданої копії спадкової справи, заведеної 17.07.2018 р. Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що з заявою-претензією з вимогами до спадкоємців звернулось АТ КБ «Приват Банк» на суму 8905,09 грн. (а.с.127-130).

Частиною 1 статті 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України строк.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Крім того, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємця боржника, суду для правильного вирішення справи необхідно встановити коло спадкоємців, обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Таким чином, АТ КБ «Приват Банк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Проте, позивач у своїй позовній заяві посилається у тому числі на те, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Але факт реєстрації позичальника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не є безумовним свідченням про те, що йому належала вказана квартира на праві власності.

Главою 86 ЦК України визначений порядок спадкування за законом, в тому числі, черги спадкоємців.

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З досліджених судом доказів вбачається, що в установлений законом строк спадкоємці ОСОБА_2 не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк».

Матеріали справи свідчать, що за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, позивач не довів суду, що саме відповідач ОСОБА_1 входить в коло осіб тієї черги спадкування, яка має перевагу над іншими особами, та є єдиним спадкоємцем, яка повинна в повному обсязі сплатити заборгованість за кредитом, який отримав померлий ОСОБА_1 , а також доказів прийняття нею одноособово спадщини; склад та вартість майна, одержаного у спадщину, суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредитор наділений правом звертатися з вимогами до усіх спадкоємців. Законодавство не наділяє кредитора правом звертатись з вимогою лише до одного кредитора за власним вибором.

Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

За приписами ст.51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі ст.51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у зв`язку з відмовою у позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенніпозову акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 24.09.2021 р..

Суддя: