У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 336/8107/19

Провадження № 2-к/336/1/2021

12 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому клопотання начальника Державної установи Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську Курської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення в.о. мирового судді судової дільниці № 11 судового району Центрального округу м. Курська про стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через начальника головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську, Курської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення від 26.11.2018 року в.о. мирового судді судової дільниці №11 судового району Центрального округу м. Курська про стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року була скасована ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року по цій справі та справа була направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання з розгляду поданого клопотання сторони не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням в.о. мирового судді судової дільниці № 11 судового району Центрального округу м. Курска Фролова Г.В. від 26 листопада 2018 року позов Державного закладу Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курськ до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих сум пенсії було задоволено та стягнуто з останнього на користь позивача незаконно отримані суми пенсії в розмірі 38009 (тридцять вісім тисяч дев`ять) руб. 02 коп., судові витрати, пов`язані з оплатою державного мита в розмірі 1340 (одна тисяча сорок) руб 27 коп., а всього суму в розмірі 39349 (тридцять дев`ять тисяч триста сорок дев`ять) руб. 29 коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили 23 лютого 2019 року.

Відповідно до довідки мирового судді судової дільниці №11 судового району Центрального округу м. Курска заочне рішення мирового судді судової дільниці №11 Центрального округа м. ОСОБА_3 від 26.11.2018 року не виконувалось на території Російської Федерації.

За положеннями ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

При цьому, частиною 1 ст. 465 ЦПК України унормовано, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Так, 26.12.2019 До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через начальника головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську Курської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення від 26.11.2018 в.о. мирового судді судової дільниці № 11 судового району Центрального округу м. Курська про стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, до клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську Курської області було додано довідку від 05.08.2019 мирового судді судової дільниці № 11 судового району Центрального округу м. Курська, з якої слідує, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату та місце судового розгляду.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються, зокрема, документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч.3 ст. 466 ЦПК України).

Натомість, суд критично ставиться до вказаної довідки мирового судді як до документу, який мав би засвідчувати, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі ( ОСОБА_1 ), була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, адже до самого клопотання було додано відповідне підтвердження саме про невручення документів відповідачу, в тому числі й повідомлення про день судового засідання, через що суд дійшов висновку про те, що заявником не була належними та допустимими доказами доведена обґрунтованість та законність поданого клопотання.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 258-261, 464-467 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання клопотання начальника Державної установи Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Курську Курської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення в.о. мирового судді судової дільниці № 11 судового району Центрального округу м. Курська про стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін