Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6993/20
Номер провадження2/711/982/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення заборгованості

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заборгованість з виплати пенсії в сумі 36 570,49 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що після перерахунку пенсії на підставі рішення суду, згідно довідки ГУ ПФУ в Черкаській області від 18.06.2020 року № 2300-0326-8/28481 заборгованість з виплати пенсії перед ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року включно становить 36570,49 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_1 не з`явився, до початку судового засідання надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

06.11.2020 через засоби електронного зв`язку відповідачем до суду надано відзив на позовні вимоги, в яких зазначає, що позивачу необхідно відмовити у виплаті заборгованості по пенсії з підстав відсутності у Пенсійного фонду України відповідного фінансування з Державного бюджету України. Вказують на те, що виплату сум доплат пенсії, нарахованих на виконання рішення суду від 15.01.2020, що перевищують бюджетні призначення на рік, буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Згідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року із визначенням основного розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

21.02.2020 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення.

30.09.2020 року постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року на підставі ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки рішення, яке не може бути виконано без участі боржника.

Судом встановлено, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу із визначенням основного розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення.

Разом з тим, залишається не виплачена сума, яка виникла після перерахунку за період з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року включно.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 18.06.2020 року № 2300-0326-8/28481 заборгованість перед ОСОБА_1 з виплати йому пенсії за період з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року включно становить 36570,49 грн., яка включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів (долі Порядок), визначеному постановою КМ України від 22.08.2018 року за №649.

У пункті 2 зазначеної постанови передбачено, що для виконання судових рішень, якими на орган Пенсійного Фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплати коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюються відповідно до Порядку. Цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету. У разі надходження коштів на рахунок головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області для виплати заборгованості за рішенням суду, залишок заборгованості буде перераховано на банківський рахунок позивача не пізніше 10 робочих днів з дня надходження цих коштів.

Згідно вказаного порядку органи пенсійного фонду ведуть облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України, а також визначає черговість виконання рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області з вимогою виплатити йому заборгованість по пенсії в сумі 36 570,49 грн.

Листом ГУ ПФУ в Черкаській області від 08.09.2020 року № 5144-5466/Ш-03/8-2300/20 мені відмовлено у виплаті заборгованості по пенсії з підстав відсутності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином право громадянина на отримання пенсії у встановленому розмірі гарантується Конституцією України.

Право позивача на отримання пенсії як особи, звільненої з органів кримінально-виконавчої служби за вислугою років, передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір пенсії, яка має виплачуватись позивачу з 01.01.2018 року, визначений рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі № 580/4031/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сума заборгованості з виплати позивачу з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року пенсії розрахована самим відповідачем та ним не оспорюється.

Таким чином, суд погоджується, що заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України перед ОСОБА_1 з виплати пенсії з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року склала 36 570,49 грн.

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру за рішенням суду. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті позивачем коштів у повній мірі становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача 36570, 49 грн. пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права.

Крім того, зазначаючи про те, що Головне управління Пенсійного фонду не є розпорядником державних коштів, відповідач у відзиві не вказує, хто саме є розпорядником державних коштів.

За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути 2102 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 1216, 1227 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2, 3, 4, 6, 9, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (місцезнаходження за адресою:18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 14.02.2020 року в сумі 36 570,49 грн..

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (місцезнаходження за адресою:18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька