Справа № 316/281/20
Провадження № 4-с/316/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Куценка М.О.

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, про визнання неправомірними дій щодо розрахунку заборгованості та скасування постанов про обмеження,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Камисова А.Я., за письмовим ордером та договором про надання правової допомоги (а.с.30-31) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною скаргою, в якій просить суд:

- Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбаєвої Юлії Габідулівни у виконавчому провадженні ВП № 61432920 щодо: Розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу 316/281/20 станом на 01.07.2021, року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 28.05.2021 року;

- Зобов`язати Головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбаєву Юлію Габідулівну, у виконавчому провадженні ВП №61432920 усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування розрахунку заборгованості по аліментам но виконавчому листу та складення нового розрахунку заборгованості по аліментам у відповідності до резолютивної частини Судового Наказу від 10.02.2020 року по справі № 316/281/20;

- Зобов`язати Головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбасвої Юлії Габідулівни у виконавчому провадженні ВП №61432920 усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування: Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 28.05.2021 року; Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 28.05.2021 року (а.с.23-29).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.07.2021 р. справу призначено до розгляду (а.с.49).

30.07.2021 р. суб`єктом оскарження: головним державним виконавцем Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєвою Ю.Г. (далі суб`єкт оскарження: головний держаний виконавець Кулбаєва Ю.Г.) надано до суду письмові заперечення проти скарги, в яких вважає скаргу безпідставною та такою, що спростовуються матеріалами виконавчого провадження, дії головного державного виконавця правомірними, просить відмовити в задоволенні скарги (а.с.58-60).

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Камисов А.Я. надали заяви в яких скаргу підтримали, просять проводити розгляд у їх відсутності (а.с.101-102, 103-104).

Суб`єкт оскарження: головний держаний виконавець Кулбаєва Ю.Г. підтримавши письмові заперечення проти скарги, просить в задоволенні скарги відмовити, розгляд справи провести без участі, про що надала письмову заяву (а.с.105).

Стягувач ОСОБА_2 , яка відповідно до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про розгляд даної скарги (а.с.100), в судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв або клопотань до суду не надала.

Враховуючи приписи ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи №316/281/20 (провадження №2-н/316/96/20) та матеріали за скаргою, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що на розгляді Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа №316/281/20 (провадження №2-н/316/96/20) за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за наслідками розгляду якої Енергодарським міським судом Запорізької області 10.02.2020 р. видано судовий наказ, який набрав законної сили 10.02.2020 р. (а.с.13-13зворот). Зазначеним судовим наказом призначено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодара, Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 - на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (далі Судовий наказ) (а.с.13).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_4 судовий наказ було отримано 28.02.2020 р. (а.с.17).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.477 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Заявою ОСОБА_5 (стягувач) від 27.02.2020 р. до відділу виконавчої служби, яка надійшла 02.03.2020 р., Судовий наказ подано на примусове виконання (а.с.62) та постановою головного державного виконавця Кулбаєвої Ю.Г. від 03.03.2020 р. відкрито виконавче провадження №61432920 з виконання Судового наказу (а.с.63-63зворот), копія якого направлена ОСОБА_4 (боржник у виконавчому провадженні) супроводжувальним листом (а.с.64) та її отримання скаржником ОСОБА_1 не заперечується.

За зазначеного вище вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про видачу Судового наказу та відкриття за ним виконавчого провадження №61432920 з його примусового виконання, а отже і про обов`язок виконання Судового наказу як різновиду судового рішення (п.4 ч.1 ст.258 ЦПК України), що презюмується статтею 68 Конституції України.

Відповідно до ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Боржник ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»), у тому числі зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п.1, 3, 6 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Як встановлено, адреса ОСОБА_1 , як боржника, у Судовому наказі, зазначена як: АДРЕСА_1 (а.с.13зворот, 61зворот).

Відповідно до положень пунктів 3, 6, 7, 8, 14, 19, 21, 22 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3); накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.6); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника (п.7); здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням (п.8); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні (п.14); у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.19); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п.21); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в иконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до приписів частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами, у тому числі, обчислюється державним виконавцем.

Відповідно до частини 1 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, у разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно до 1 речення частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

28.05.021 р. інформацію про боржника ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників, про що останньому направлено відповідне повідомлення на адресу зазначену у Судовому наказі (а.с.74).

28.05.2021 р. головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.77-77зворот) відомості про що внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.79-80) та копію якого направлено ОСОБА_1 (а.с.78).

Як встановлено, головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. було складено розрахунок заборгованості по аліментам за період з лютого 2020 року по травень 2021 року (включно), загальний розмір яких станом на 01.06.2021 р. становив 96413,45 грн. (а.с.76), копія якого була направлена 28.05.2021 р. і на адресу боржника ОСОБА_1 (а.с.76зворот).

Відповідно до вимог пунктів 1, 2, 3, 4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.1); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.2); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.3); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.4).

Обов`язок винесення державним виконавцем постанов передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці) визначено в абзаці 1 пункту 6 розділу XVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 зі змінами.

При цьому, при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено зазначеною частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», адже застосування таких заходів слугує належному захисту прав дітей та сприяє встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

28.05.2021 р. головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. у виконавчому провадженні №61432920 відносно боржника ОСОБА_1 винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.81-81зворот), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.83-83зворот), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.85-85зворот), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с.87-87зворот). Копії яких було направлено головним державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 зазначену у Судовому наказі (а.с.82, 84, 86, 88). При цьому, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 , яким не заперечується того, що йому відомо було про відкриття виконавчого провадження, надавав до відповідного відділу державної виконавчої служби інформацію, щодо іншого його місця проживання відмінного від зазначеного у Судовому наказі, тобто що він мешкає у іншій місцевості.

Зі Списку згрупованих поштових відправлень на адресу ОСОБА_1 (а.с.89-89зворот) та Грекінгу слідкування направленої кореспонденції (а.с.90) оскаржувані постанови головного державного виконавця та розрахунок заборгованості були вручені 05.07.2021 р. ОСОБА_1 .

Як встановлено, головним державним виконавцем у виконавчому провадженні №61432920 на день винесення оскаржуваних постанов та здійснення розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.06.2021 р. було отримано інформацію щодо боржника ОСОБА_1 на відповідні запити про наступне: з Державної фіскальної служби України - боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня (а.с.65, 66, 70), з Пенсійного фонду України - інформація про боржника ОСОБА_1 як такого, що отримує пенсію, працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи відсутня (а.с.67, 68), з Міністерства внутрішніх справ України - відсутня інформація про зареєстровані за божником ОСОБА_1 транспортні засоби (а.с.69, 72).

Доказів на спростування встановлених головним держаним виконавцем зазначених даних щодо боржника ОСОБА_1 , станом на день проведення зазначеного розрахунку та винесення відносно ОСОБА_1 оскаржуваних постанов, суду надано не було, як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 використовує транспортні засоби, як джерело для існування (п.1 ч.10 ст.71 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»), а судом таких доказів не встановлено. Як і не надано доказів, що на день винесення постанов 28.05.2021 р. та проведення розрахунку заборгованості головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г., заборгованість по аліментам у ОСОБА_1 була відсутня, або її сукупний розмір, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, був меншим від сукупного розміру відповідних платежів за чотири місяці, як це визначено вищенаведеними положеннями законодавства.

Доказів наявності підстав визначених ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за яких не може бути застосовано до боржника тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень визначених Законом України «Про виконавче провадження», заборгованість погашена не була, стороною скаржника не спростовано, що її розмір був меншим за визначений законом, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. не були порушені основні засади виконавчого провадження встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» та оскаржувані постанови прийнято з дотримання вимог законодавства.

Щодо визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам від 01.07.2021 р. проведеного головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г., судом встановлено, що головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, станом на зазначену дату, сукупний розмір якого склав 98917,93 грн. (а.с.96). Також, як вбачається із зазначеного розрахунку, при його проведенні, головним державним виконавцем було враховано і платежі за квитанціями на загальну суму 4500 грн. за квітень, травень, червень 2021 року, наданими боржником ОСОБА_1 до заяви від 29.06.2021 р. (а.с.95), а також оплати в розмірі по 1000 грн. за лютий та березень 2021 року (а.с.96). При цьому, у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає місцем проживання: АДРЕСА_1 , що відповідає відомостям зазначеним у судовому наказі. Крім того, як вбачається, боржником не надано будь-яких відомостей про джерела отримання доходу, який внесено в рахунок аліментних зобов`язань, які б надали можливість головному державному виконавцю проведення розрахунку розміру аліментів які підлягають до стягнення з боржника, відповідно до його заробітку (доходу) та вказували на можливість застосування інших показників ніж визначених абзацом 1 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України. При цьому, скаржником не спростовано правомірності застосування показника розміру заробітку взятого головним державним виконавцем для проведення розрахунку розміру аліментів, які підлягають оплаті ОСОБА_1 вказаних у розрахунку заборгованості, враховуючи, що місцем його проживання є місто Енергодар Запорізька область, а судом належних підстав для неприйняття такого розміру, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Кулбаєва Ю.Г. діяла в межах наданих їй законом повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 247, 258-261, 263, 352, 354, 447, 449-451, 453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, про визнання неправомірними дій щодо розрахунку заборгованості та скасування постанов про обмеження - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням положень п.п.15.5 п.15 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 27.09.2021 р.

Суддя М. О. Куценко