У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

15 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 562/2118/20

Провадження № 22-ц/4815/497/21

Рівненський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ Хилевича С.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2020 року у задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовлено.

На рішення суду ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яка, зокрема, містила клопотання про звільнення від сплати судового збору. На його обґрунтування зазначалось, що в кошторисі управління Фонду коштів на сплату судового збору не закладено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року поновлено строк на апеляційне, відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового зборку та залишено апеляційну скаргу без руху.

Надано ГУ ПФУ в Рівненській області строк для усунення процесуальних недоліків, шляхом сплати судового збору в сумі 3 153 або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Постановляючи ухвалу суд виходив із того, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того суд зважав на те, що наведена обставина не може спонукати й вирішення іншої процесуальної дії, в т.ч., розстрочення, відстрочення сплати судового збору чи задоволення такого клопотання частково та вчинення передбачених дій у різній послідовності або в сукупності.

04 березня 2021 року позивач звернувся до апеляційного суду з клопотанням, де просив відстрочити сплату судового збору, оскільки що кошторисі Фонду грошових коштів на сплату судового збору не закладено, тобто у зв`язку із наведеною раніше обставиною.

Між тим, залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд зазначав, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, враховуючи, що звертаючись повторно із передбаченим ст.136 ЦПК України клопотанням, заявник інших поважних підстав, окрім як відсутність грошових коштів на справляння судового збору в кошторисі Фонду, не навів, належними та допустимими доказами неможливість сплати судового збору не обґрунтував, тобто процесуальні недоліки не усунув, тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

На переконання апеляційного суду, через те, що заявник є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, він має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору або ж звернутись до вищестоящого органу з питанням про додаткове фінансування.

Водночас звільнення, відстрочення та розстрочення управлінню сплати судового збору може розцінюватися, як надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - фізичними особами, які зобов`язані сплачувати такий збір.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії" (Shishkovv. Russia).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України з одночасним поданням клопотання про поновлення строку апеляційне оскарження судового рішення.

З огляду на наведене і керуючись ст.ст. 185, 357, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Визнати неподаною та повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області апеляційну скаргу на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.В. Хилевич