УХВАЛА

15 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 391/7/21

провадження № 22-ц/4809/582/21

Кропивницький апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Чельник О.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Кропивницького апеляційного судуз апеляційною скаргою на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року була залишена без руху.

На виконання вимог ухвали суду представник відповідача направила апеляційну скаргу в аналогічній редакції у двох примірниках, яка датована 03 березня 2021 року.

Разом з тим, в резолютивній частині ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року наголошувалось про те, що необхідно надати до суду апеляційної інстанції належним чином оформлену апеляційну скаргу у новій редакції, яка відповідає вимогам ст.356 ЦПК України,з її копіями відповідно до кількості учасників справи та оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Крім того, з поданої заяви на виконання ухвали апеляційної скарги убачається, що представник відповідача, не усунувши виявлені апеляційним судом недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі без руху, посилається на рішення Європейського Суду з прав людини щодо надмірного формалізму у застосуванні судами положень ЦПК України.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом із тим, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії»).

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає, що залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції не проявив надмірного формалізму, оскільки врахував пряму норму ЦПК України щодо вимог до форми та змісту апеляційної скарги, та усунення зазначених судом апеляційної інстанції недоліків апеляційної скарги у даному випадку відповідає завданню цивільного судочинства та конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі.

Зокрема, апеляційним судом врахована і та обставина, що ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу не особисто, а звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Майнард Наталії Олександрівни, що підтверджується ордером від 29 січня 2021 року №1010903, адвокатська діяльність якої здійснюється на принципах верховенства права та законності, та включає надання такого виду професійної правової допомоги як складання скарг та інших процесуальних документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, та які мають відповідати вимогам чинного законодавства (а.с.19).

Крім того, не надавши оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн, представник відповідача посилається на відсутність у скаржника такого оригіналу, проте долучена фотокопія дублікату квитанції № 0.0..1 від 29 січня 2021 року, яка не може бути належним доказом сплати судового збору, виходячи з такого (а.с.18).

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з інформаційним листом Державної судової адміністрації України від 10 листопада 2011 року №12-6621/11 документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів ( фотокопії тощо ) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу та у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення без руху).

Керуючись ст. 127, 357 ЦПК України

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали строк для виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 без руху.

В разі невиконання зазначених вимог в установлений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О.І. Чельник