РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - МарачА.В.

з участю:

представника позивачки - адвоката Губар Н.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Просила у порядку поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обгрунтувала наступними доводами.

Вона та відповідач з 29.08.2010 по 10.06.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.06.2012 р. перебуваючи у шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу придбали однокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстрували на їм`я чоловіка - ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 30.05.2016 у справі № 569/16151/15-ц, яке набрало законної сили 10.06.2016 шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. (одній тисячі гривень 00 копійок) на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повноліття.

З моменту припинення шлюбних відносин діти постійно проживають разом з нею. Відповідач залишив сім`ю, з ними не проживає і вже тривалий час взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні дітей.

Окрім присуджених у 2016 році судом аліментів, він не надає будь-якої іншої матеріальної допомоги на забезпечення доньки та сина, а весь тягар по вихованню та забезпеченню дітей лежить фактично на ній.

Так, діти відвідують профільну школу сучасної хореографії Рівненського міського палацу дітей та молоді, що підтверджується довідкою ПДМ №15 від 27.01.2021, дані заняття є платними. Син ОСОБА_4 також займається в ТО бійцівський клуб «Ліга чемпіонів» і вона сплачує за заняття щомісячні благодійні внески в сумі 570 грн.

Крім того, діти у такому малолітньому віці потребують частого придбання одягу, оскільки ростуть, відповідного харчування в школі та вдома, придбання ліків, придбання спеціального одягу для хореографічних занять та занять спортом, коштів для їх участі у хореографічних виступах, які проводяться як у м.Рівному так і на виїзді у інших містах, також коштів для участі сина у спортивних змаганнях. Всі ці витрати у декілька разів перевищують розмір аліментів відповідача, які вона несе самостійно. Також щоденно діти витрачають кошти на проїзд та на обслуговування телефонів, на придбання різних канцелярських товарів, необхідних для школи.

Розмір аліментів, які стягуються з відповідача у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, недостатній для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вона працює медичною сестрою у КП «Рівненський обласний клінічний лікувально- діагностичний центр ім. Поліщука» та отримує невисоку заробітну плату, однак сама, часом з допомогою родичів, старається належним чином утримувати дітей.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Однак, при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя.

Так, відповідно до ч.3 ст. 70 СК України рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум з 01.07.2021 на дітей від 6 до 18 років у розмірі 2510 грн.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір аліментів відповідача, який він сплачує (1000 грн. на кожну дитину), менший навіть 1/2 частини прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і є недостатнім для фізичного та духовного їх розвитку.

Матеріальну допомогу дітям понад встановлений судом розмір аліментів відповідач не надає.

У зв`язку з цим, враховуючи інтереси дітей, виникла необхідність просити суд при поділі квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності, відступити від засад рівності часток подружжя на підставі ч. 3 ст. 70 СК України

Окрім того, з 2017 року утримує квартиру, повністю сплачує всі комунальні платежі. Доказами сплати таких платежів, а також платежів за навчання дітей є виписка по картці рахунку від 18.02.2021.

Окрім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в сумі 700,00 грн.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Губар Н.В. підтримала позов у межах його доводів, просила задовольнити повністю. Додатково пояснила, що її довірителька з невідомих їй причин не звертається до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Пояснила, що заборгованості по аліментах немає.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково. Не заперечив проти поділу майна, проте просив поділити його у рівних частках між ним та позивачкою.

Підтримав свої доводи, викладені у відзиві.

Визнав, що під час шлюбу з позивачкою ними була набута квартира АДРЕСА_2 .

Не заперечує проти визнання квартири об`єктом спільного сумісного майна подружжя, одночасно з цим Відповідач погоджується з тим, що частки Відповідача та Позивача при поділі квартири є рівними, та не вбачає підстав відходити від принципу рівності часток при поділі квартири.

Позивач в своїй позовній заяві, як на правову підставу для відступлення від принципу рівності часток при поділі Квартири, посилається виключно на частини 2 і 3 статті 70 СК України. Проте, на підтвердження своїх вимог, Позивач надає суду документальні докази, які свідчать лише про наявність дітей, наявність квартири та її вартість, про те, що спільні діти Відповідача і Позивача відвідують гурток в Рівненському міському Палаці дітей та молоді, про отримані доходи Позивачем в другому півріччі 2020 року та за два місяці 2021 року.

На противагу, Відповідач вважає за необхідне звернути увагу, що Позивачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив хоч про один випадок, ситуацію чи факт, що Відповідач допустив настання будь-яких негативних обставин та/або наслідків, не лише тих, що зазначені в частинах 2 і 3 статті 70 СК України.

Це свідчить, що відсутні підстави відступати від принципу рівності подружжя при поділі квартири між Позивачем і Відповідачем.

Розрахунок заборгованості по аліментах Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 07 жовтня 2021 року за № 144105 свідчить, що заборгованість по сплаті аліментів за період з 30 листопада 2015 року по 01 жовтня 2021 року відсутня, а станом на 01 жовтня 2021 року переплата становить суму в розмірі 69 436 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 01 копійка.

Даний факт повністю спростовує голослівну позицію Позивача, що Відповідач ухиляється від належного матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей і обмежується 1 000 (однією тисячею) гривень. Також Позивач делікатно змовчує факти неодноразового надання грошових коштів та іншої негрошової матеріальної допомоги, докази якої наявні у Відповідача.

Також Відповідач долучає до даного відзиву копії сторінок закордонних паспортів своїх неповнолітніх дітей та особистого закордонного паспорта. Вони доводять, що Відповідач перебував з своїми неповнолітніми дітьми на відпочинку на морі, та повністю спростовують позицію Позивача, що Відповідач не приймає жодної участі у вихованні дітей і не спілкується з ними.

Додатково пояснив, що позивачка має житлову субсидію по оплаті комунальних послуг по спірній квартирі. У квартирі ні він ні позивачка та їхні діти не проживають, тому окремими видами комунальних послуг не користуються. Підтримав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги яку визнав в розмірі 1500,00 грн.

Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.07.2021 р. позовна заява ОСОБА_2 залишалася без руху з наданням строку для оплати судового збору у розмірі 4734,34 грн. та подачі до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 29.07.2021 р. позовна заява ОСОБА_2 повторно залишалася без руху з наданням строку для оплати судового збору в розмірі 400,00 грн. та розстрочено сплату судового збору в сумі 4334,34 грн. до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 13.09.2021р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Як встановлено частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

При цьому частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частина 2 статті 70 СК України передбачає право суду при вирішенні спору про поділ майна відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Як встановлено приписами частини 3 стіатті 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Верховний Суд в постанові від 27 грудня 2019 року у справі за № 297/2837/17 висловив правову позицію, згідно якої проживання дітей з позивачем, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 2535, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2303, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду від 30.05.2016 у справі № 569/16151/15-ц, яке набрало законної сили 10.06.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. (одній тисячі гривень 00 копійок) на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повноліття.

З позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 не зверталась. З оглянутої судом довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні № 2932 від 22.01.2021р., виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що діти : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що діти відвідують профільну школу сучасної хореографії Рівненського міського палацу дітей та молоді, що підтверджується довідкою ПДМ №15 від 27.01.2021, дані заняття є платними. Син ОСОБА_4 займається в ТО бійцівський клуб «Ліга чемпіонів» і ОСОБА_2 сплачує за заняття щомісячні благодійні внески в сумі 570 грн.

19.06.2012 р. перебуваючи у шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу сторони придбали однокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстрували на їм`я чоловіка - ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 07 жовтня 2021 року за № 144105 вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів за період з 30 листопада 2015 року по 01 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 відсутня, а станом на 01 жовтня 2021 року переплата становить суму в розмірі 69 436,01 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 працює медичною сестрою в КП «Рівненський обласний клінічний лікувально- діагностичний центр ім..В.Поліщука» отримує стабільний дохід у виді заробітної плати, що підтверджується довідками про доходи від 29.01.2021р, 24.03.2021 р.

Згідно звіту про вартість майна та довідки від 18.06.2021 р. оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 становить 631646,00 грн. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі майна.

За наведених обставин суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення частково, та визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_2 кожному.

Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно суд приходить до висновку , що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в прибуток держави в сумі 3158, 23 грн., а з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2758,23 грн. в прибуток держави. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, розмір якої відповідач визнав частково, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, яка є малозначною справою, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, незначний об`єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом - підготовка та пред`явлення позовної заяви до суду та клопотань. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки до 1500 грн. Відповідно суд приходить до висновку , що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надану правничу допомогу в сумі 1500 грн. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1500 ( одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3158 (три тисячі сто п`ятдесят вісім ) грн. 23 коп. в прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2758 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн. 23 коп. в прибуток держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено - 04.01.2022 року

Суддя: О.В.Панас