ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2215/1364/2012
Провадження № 22-ц/4820/953/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Філіпчук О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє як законний представник (опікун) недієздатної ОСОБА_3 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 зазначила, що з 2 березня 2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому сторони мають неповнолітню дитину. Спільне життя з ОСОБА_1 не склалося, між ними немає взаєморозуміння, в сім`ї виникають суперечки та скандали, шлюбні стосунки припинені і збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 2 березня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис №31), між нею і ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвано.

Суд виходив з того, що подальше спільне життя сторін неможливе, а збереження сім`ї суперечить їх інтересам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , яка є законним представником недієздатної ОСОБА_3 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення позову без розгляду посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_3 страждала хронічним, стійким психічним розладом, не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року ОСОБА_3 визнано недієздатною, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України її позов має бути залишений без розгляду. До того ж, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали спільно як подружжя до квітня 2020 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Встановлено, що з 2 березня 2003 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5 .

Сімейне життя сторін не склалося, між ними часто виникали сварки та скандали, в сім`ї не було злагоди та взаєморозуміння, вони припинили шлюбні стосунки.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Як передбачено ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з основних засад шлюбу є взаємна згода на це жінки та чоловіка.

Шлюб може бути розірваний за рішенням суду на підставі позову одного з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд першої інстанції з`ясував фактичні взаємини подружжя, врахував наявність у них неповнолітньої дитини, встановив, що ОСОБА_3 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв`язку з неможливістю спільного життя сторін і припиненням ними шлюбних відносин.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя сторін неможливе, а збереження сім`ї суперечить їх інтересам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Щодо процесуальної дієздатності позивачки

Частиною 1 статті 30 ЦК України встановлено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 29 ЦПК України (в редакції 2004 року), який був чинним на час розгляду справи, цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

В силу ст. 30 ЦПК України (в редакції 2004 року) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Аналогічні приписи закріпленні у п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Із положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України (в редакції 2004 року) слідує, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Як передбачено ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції 2004 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Цивільно-процесуальною дієздатністю є здатність особи (учасника судового процесу) особисто здійснювати свої процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді. Наявність у фізичної особи цивільної процесуальної дієздатності обумовлена її загальною цивільною дієздатністю, тобто фізична особа має усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Якщо фізична особа хворіє на хронічне, стійке психічне захворювання, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, то вона може бути визнана судом недієздатною. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З цього ж часу фізична особа учасник судового процесу втрачає свою цивільну процесуальну дієздатність.

Залишення заяви без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому. Ці обставини мають існувати на час розгляду справи в суді першої інстанції. Якщо позовна заява подана недієздатною особою, тобто особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, то така заява залишається судом без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року визнано ОСОБА_3 недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено їй опікуна ОСОБА_4 . Це рішення набрало законної сили 24 квітня 2012 року.

Отже, на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та розгляду цієї справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 мала цивільну процесуальну дієздатність.

Посилання ОСОБА_4 на те, що на той момент ОСОБА_3 страждала хронічним, стійким психічним розладом, не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, внаслідок чого її позов слід залишити без розгляду, не відповідають закону.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє як законний представник (опікун) недієздатної ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Сеньков О.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 49