Справа №949/378/21
У Х В А Л А

30 вересня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

28 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що у грудні 2020 року він подав до Дубровицького районного суду Рівненської області позовну заяву до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 05 січня 2021 року суддя Сидоренко З.С. його позовну заяву залишила без руху зазначивши, що позивачу необхідно уточнити суб`єктний склад сторін, зміст позовних вимог стосовно кожного з них, встановити предмет та підстави позову, конкретизувати спосіб захисту свого порушеного права. Ухвалою від 22 січня 2021 року зазначену позовну заяву повернуто позивачеві. Згодом, він знову звернувся до Дубровицького районного суду з позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Ухвалою від 31 березня 2021 року і цей позов суддя Сидоренко З.С. залишила без руху у зв`язку з недотриманням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, так як не було додано документи, що підтверджують сплату судового збору. Після повторної сплати судового збору, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 10 червня 2021 року. 21 травня 2021 року його представник надіслала на електронну адресу суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте суд у задоволені такого клопотання відмовив, вказавши в ухвалі, що представник не зазначила суд, в якому необхідно забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. При цьому, суддя вказала, що це є правом суду і такий спосіб участі має винятковий характер, що зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні. Підготовче засідання у справі було відкладено на 30 вересня 2021 року. 23 вересня 2021 року його представник знову подала клопотання про участь позивача та представника позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції обґрунтовуючи тим, що позивач працює в м. Рівне, представник здійснює адвокатську діяльність в м. Рівне та через наявність малолітньої дитини. Суддя Сидоренко З.С. відмовила у задоволенні і цього клопотання вказавши, що вказані причини не є причинами, що унеможливлюють явку до суду. Прийняті суддею Сидоренко З.С. процесуальні рішення вказують на її упереджене ставлення до позивача та його представника, є доказами обмеження процесуальних прав позивача і викликають сумнів у тому, що суд має намір здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи.

Тому позивач вказує, що з метою, щоб у сторін не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, а також з метою виключення всіх обставин, які можуть в подальшому викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, просить задоволити заяву про відвід судді Сидоренко З.С.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Польова Е.М. та відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви позивача про відвід судді, вважаючи її надуманою та безпідставною.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі "Білуха проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії" ).

У частині 3 ст. 39 ЦПК України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналізуючи викладені у заяві позивача обставини, суд дійшов висновку, що вони зводяться до його незгоди з висновками суду щодо відсутності підстав для залишення його позову у іншій справі № 949/1578/20 без руху та подальшого повернення позивачеві зазначеного позову у зв`язку з неусуненням недоліків, відсутності підстав для залишення його позову у даній справі № 949/378/21 без руху, а також відсутності підстав для відмови у задоволенні клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Однак до вказаних висновків суд приходив вирішуючи як питання про відкриття провадження у справі, так і наводив їх в ухвалах суду про залишення позовної заяви без руху та про відмову в задоволенні вказаних клопотань представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції

Тобто, вбачається, що суб`єктивний висновок позивача про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді даної справи ґрунтується на незгоді позивача з процесуальними рішеннями суду щодо оцінки відповідності як позовної заяви, так і поданих ним клопотань вимогам цивільно-процесуального законодавства.

Водночас, частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Тому суд дійшов висновку, що викладені в заяві позивача обставини не можуть свідчити про упередженість та необ`єктивність судді у розгляді даної цивільної справи, оскільки зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді, а отже і не є підставою для відводу судді в розумінні п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Задоволення відводу з наведених позивачем підстав призведе до необґрунтованого усунення головуючого від здійснення правосуддя у цивільній справі та безпідставного затягування судового розгляду справи. Позивачем не наведено жодних доводів на підтвердження упередженості або необ`єктивності судді у результаті розгляду справи, а твердження, якими позивач мотивує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди із процесуальним рішенням, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим та безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко Зої Сергіївни у справі № 949/378/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.