Справа № Справа № 530/1688/20
Номер провадження 2/530/92/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В. за участі секретаря Стрілець Л.Г. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Постернаком Михайлом Івановичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кирило-Ганнівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду із позовом який, поданим її представником адвокатом Постернаком М.І. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кирило-Ганнівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

З позовної заяви вбачається, що в АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями який відповідно до технічної документації складається із житлового будинку ( літ. А-1) , погріб ( літ а 2) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ. -б), сарай ( літ. - В), сарай ( літ. Г) , вбиральня ( літ. Д) ,сарай ( літ. Е) , навіс ( літ. е) , колодязь № 1 , огорожа № 2 , хвіртка № 3 , огорожа № 4 , в даному житловому будинку з господарськими будівлями проживає позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 і її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із 1997 року . Але цей житловий будинок з господарськими будівлями належить на праві власності голові колгоспного двору ОСОБА_6 , про що видане свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 22.05.1989 року яке пройшло державну реєстрацію в Полтавському БТІ 12.06.1989 року, але до цього правовстановлюючого документу відсутні план -схема розташування будівель і споруд , план будівель , експлікація приміщень будинку і його характеристики , станом на 01.07.1990 рік дане домоволодіння відносилась до колгоспного двору . У 1997 році позивачка ОСОБА_1 познайомилась із ОСОБА_6 , підтримували дружні стосунки , у цьому ж році ОСОБА_6 забрала до себе проживати її дочка ОСОБА_2 у м. Охтирку Сумської області , і оскільки цей житловий будинок не новий , не дуже великий , то ОСОБА_7 взяли та продали ОСОБА_1 домоволодіння за 3000 гривень , письмового договору купівлі продажу не мало місця. Позивачка ОСОБА_1 безперервно проживає та вільно і відкрито володіє цим нерухомим майном 24 роки і вважає що цей житловий будинок повинен належати їй на праві власності за набувальною давністю , її чоловік який зазначений відповідачем по справі - не заперечує щоб право власності було визнано за дружиною , позивачка зазначає що в поза судовому порядку вона не має можливості отримати правовстановлюючі документи на будинок , тому звернулась до суду .

Ухвалою суду від 20.01.2021 року було відкрито спрощене провадження , розгляд справи призначено на 12.02.2021 року , розгляд справи був відкладений на 09.03.2021 року в зв`язку із не повідомленням належним чином відповідача по справі .

09.03.2021 року сторони в судове засідання не з`явились , до суду позивачка та її представник адвокат Постернак М.І. надали заяву в якій свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохали справу розглянути у їх відсутність ( а.с. 67) , відповідачка ОСОБА_2 повідомлена належним чином ( а.с. 63, 66) , відзиву та інших заперечень до суду не надала, відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином , прохав справу розглядати у його відсутність ( а.с.30, 64) , від представника відповідача Кирило-Ганнівського старостинського округу надійшла заява в якій сторона прохала розглядати справу у їх відсутність та надали пояснення щодо суті спору з яких вбачається що позовні вимоги визнають ( а.с. 68)

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Постернаком Михайлом Івановичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кирило-Ганнівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно - підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що в АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями який відповідно до технічної документації складається із житлового будинку ( літ. А-1) , погріб ( літ а 2) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ. -б), сарай ( літ. - В), сарай ( літ. Г) , вбиральня ( літ. Д) ,сарай ( літ. Е) , навіс ( літ. е) , колодязь № 1 , огорожа № 2 , хвіртка № 3 , огорожа № 4 ( а.с. 17-21) ,ринкова вартість якого становить 37400 гривень ( а.с. 22-23), стара назва вулиці змінена з Радянської на АДРЕСА_1 ( а.с. 26) в даному житловому будинку з господарськими будівлями проживає позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 і її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із 1997 року .( а.с. 28, 68) Але цей житловий будинок з господарськими будівлями належить на праві власності голові колгоспного двору ОСОБА_6 , про що видане свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 22.05.1989 року яке пройшло державну реєстрацію в Полтавському БТІ 12.06.1989 року, але до цього правовстановлюючого документу відсутні план -схема розташування будівель і споруд , план будівель , експлікація приміщень будинку і його характеристики , станом на 01.07.1990 рік дане домоволодіння відносилась до колгоспного двору .( а.с. 16) , відповідач ОСОБА_3 є чоловіком позивачки ОСОБА_1 ( а.с. 10)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що у 1997 році ОСОБА_1 познайомилась із ОСОБА_6 , підтримували дружні стосунки ,піклувалась за нею у цьому ж році ОСОБА_6 забрала до себе проживати її дочка ОСОБА_2 у м. Охтирку Сумської області , і оскільки цей житловий будинок не новий , не дуже великий , то ОСОБА_7 взяли та продали ОСОБА_1 домоволодіння за 3000 гривень , письмового договору купівлі продажу не укладали , остання зробила там капітальний ремонт та проживає відкрито і безперервно із 1997 року , ніякого спору про майно немає. ( а.с. 50-52) , з письмових пояснень старости ОСОБА_11 Ганнівського старостинського округу Бігдан О.М. вбачається, що в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_6 яка у 1997 році виїхала до своєї дочки в Сумську область , зважаючи на дружні відносини із ОСОБА_1 та піклування останньої за нею ОСОБА_6 віддячила та залишила свій будинок ОСОБА_1 в якому та проживає із 1997 року безперервно та відкрито ( а.с. 68) Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом посилаючись на вище викладені обставини, положення ст.ст.344, 396 ЦК України та те, що вона відкрито, безперервно володіє нерухомим майном більше ніж десять років, а саме 24 роки , оскільки отримати правовстановлюючі документи на житловий будинок в позасудовому порядку немає можливості та прохала визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в якому вона проживає та відкрито володіє і користується із 1997 року за набувальною давністю . ( а.с. 2- 4)

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2001 року.

Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. При цьому, дана стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю.

Зокрема, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Крім того, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років).

Законний об`єкт володіння означає, що річ, якою володіє особа (особи), не виключений з цивільного обороту та не обмежений в цьому.

В обґрунтуванні заявленого позову позивачка зазначила про те, що вона відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 1997 року, тобто більше ніж десять років, ОСОБА_6 не зверталась до позивачки з питаннями та вимогами стосовно чи виселення чи якихось вимог про усунення перешкод у володінні будинком . Чоловік позивачки не заперечує проти задоволення позовних вимог в розумінні визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями тільки за ОСОБА_1 . Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих наявних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи визнання відповідачами у справі заявлених позовних вимог, а також роз`яснення, що викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», суд приходить до висновку, що позивачкою у справі належними і допустимими доказами доведені визначені законом підстави, які є необхідними для визнання права власності на майно за набувальною давністю (добросовісне заволодіння особою чужим майном, відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років), тому, в сукупності вищевикладених обставин, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю в межах доводів позовної заяви та заявлених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 392, 344 ЦК України ст.12,13, 81 , 206, 207 , 210, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Постернаком Михайлом Івановичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кирило-Ганнівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити

2.Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку ( літ. А-1) , погріб ( літ а 2) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ. -б), сарай ( літ. - В), сарай ( літ. Г) , вбиральня ( літ. Д) ,сарай ( літ. Е) , навіс ( літ. е) , колодязь № 1 , огорожа № 2 , хвіртка № 3 , огорожа № 4

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ситник О.В.