Справа № 266/5773/19
Провадженя№ 2/266/64/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2021 року м. Маріуполь
Приморській районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого - судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря - Макогон С.Б.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила стягнути з ОСОБА_4 суму боргу за договором позикив розмірі 108360,00грн., що еквівалентно 4300,00доларів США.
В ході слухання справи позивачкою було уточнено редакцію позовних вимоги, які в остаточній редакції зводяться до наступного. Позивачка зазначила що надала відповідачу на особисті потреби грошові кошти в розмірі 4300 доларів США, що станом на 20.07.2019 року, на день подачі позову, еквівалентно 105 866 грн. Оскільки протягом тривалого часу відповідач грошові кошти не повертав, на її вимогу, 08.10.2010 року в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_4 було складено власноруч розписка про те, що він отримав у неї у 2007 році грошові кошти в розмірі 4300 доларів США в борг на власні потреби. Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_4 взяв у неї 4300 доларів США в борг для особистих потреб та зобов`язується повернути кошти в повному обсязі. Коли ОСОБА_4 отримував у неї грошові кошти у борг, він перебував у шлюбі з її донькою ОСОБА_7 , однак грошові кошти він використовував на власні потреби та її донька немала до них жодного відношення. Окрім того, той факт, що документ про передачу коштів - розписку, написана їй відповідачем вже після припинення шлюбу з її донькою свідчить про те, що ОСОБА_4 визнає, що отримав грошові кошти від неї саме для власних потреб. 31.07.2019 року нею на ім`я відповідача направлена вимога від 30.07.2019 року про повергнення суму боргу в розмірі 4 300 доларів США, що станом на 30.07.2019 року еквівалентно 108 360 грн. 07.08.2019р. вказана вимога була відповідачу вручена, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до теперішнього часу вказаний борг ОСОБА_4 не повернено, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до судуі просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму боргу за договором позикив розмірі 108360,00грн., що еквівалентно 4300,00 доларів США, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі в сумі 1083,60грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 08.10.2019 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.01.2020 року справу призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
17.02.2020р. представник позивача надав до суду письмовий відзив, у якому у задоволенні позову просив відмовити.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.06.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_3 до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника ОСОБА_1 .
Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, пояснив, що позовні вимоги було уточнено через описку, зазначив, що у 2007р. позивачка надала відповідачу позику у сумі 4300,00 доларів США, що станом на день подачі позовної заяви еквівалентно 105 866 грн. На той час відповідач та донька позивачка перебувала у шлюбі, а після його розірвання 08.10.2010 року в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 було складено власноруч розписка, про те що він отримав у позивачки у 2007 році грошові кошти в розмірі 4300 доларів США в борг на власні потреби, але на які - йому не відомо. 31.07.2019 року позивачка на ім`я відповідача направила вимогу від 30.07.2019 року про повергнення суму боргу в розмірі 4 300 доларів США, яку було отримано відповідачем, однак борг не повернуто, тому позивачка просить стягнути на її користь з відповідача суму боргу за договором позикив розмірі 108360,00грн., що еквівалентно 4300,00 доларів США.
Відповідач ОСОБА_4 до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, за участю його представника ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що позивачка -його подруга з дитинства, відповідач - колишній зять ОСОБА_3 , відносин з відповідачем ніяких не має. ОСОБА_3 попросила, щоб він був свідком, коли ОСОБА_4 писав розписку, це було за місцем мешкання відповідача в районі вул. Бахчиванджи, точну адресу не знає. Вони приїхали в квартиру ОСОБА_4 з ОСОБА_3 та іншим свідком ОСОБА_11 , прізвища не пам`ятає. ОСОБА_4 писав розписку на кухні, вони були поруч, спочатку позивачка її прочитала, потім він прочитав розписку, розписався, поставив свої паспортні дані, теж саме зробила ОСОБА_11 . Він чув, що ОСОБА_4 займав у позивачки 4300,00 доларів США, однак не зміг їх повернути, тому зобов`язався віддати їх, коли заробить. На які саме особисті потреби займалися кошти - йому невідомо. Весь процес написання розписки був мирний, тихий, спокійний, конфлікту не було, ОСОБА_4 написав розписку добровільно. ОСОБА_4 брав кошти у 2007р., він при цьому не був присутній. Він так розуміє, що ОСОБА_4 взяв у 2007р. кошти у позивачці та не повернув, і як він сказав їм коли писав розписку, що коли заробить кошти, тоді він їх поверне.
Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (статті 251, 252 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За змістом статті 545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора є підтвердженням факту невиконання зобов`язань боржником.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13).
Відповідно до статті 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1049 ЦК України, позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Укладення, а тому і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, оскільки відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 січня 2019 року (справа № 373/2054/16-ц).
Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, доказом чого є розписка. За договором позики позивачка ОСОБА_3 передала відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 4300,00 доларів США, без зазначення кінцевого терміну повернення позики, на особисті потреби (а.с. 8).
Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються розпискою, підписаною ОСОБА_4 , за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 4300,00 доларів США.
Згідно з вимогою 31.07.2019р. ОСОБА_3 направила на ім`я відповідача вимогу від 30.07.2019р. про повернення їй суми боргу у розмірі 4300,00доларів США, що станом на 30.07.2019р. еквівалентно 108360грн. (а.с. 9-10).
Відповідно до рекомендованого повідомлення «Укрпошти» 07.08.2019р. відповідач отримав дану вимогу (а.с. 11).
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_12 04.06.2005р. уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 (.а.с. 79-80).
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого 05.06.2010р. Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано 05.06.2010р. (а.с. 53).
Згідно з актом опису арешту майна № 8/148 від 25.10.2011р., складеного державним виконавцем Приморського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого напису № 800 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу 305494,61грн., описано майно належне ОСОБА_4 (а.с. 69-72).
Статтею203 ЦК України законодавець прямо передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229, 230, 231, 232, 233, 234, 235 ЦК України.
Відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що грошові кошти бралися не на особисті потреби, а в інтересах сім,ї, але договір позики в судовому порядку не оскаржив, доказів того, що грошові кошти, які були ним отримані як для власних потреб, пішли на потреби сім,ї, суду не навів.
Наявність кредитного договору, наданого стороною відповідача, сама по собі не може свідчити, що гроші, яки ним були отримані по договору позики, пішли на погашення кредитної заборгованності по кредитному договору.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 08.10.2010р. в розмірі 108360,00грн., що станом на 30.07.2019р. еквівалентно 4300,00 доларів США.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1082,60 гривень.
На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позикивід 08.10.2010р. в розмірі 108360,00 (сто вісім тисяч триста шістдесят) грн., що станом на 30.07.2019р. еквівалентно 4300,00 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1083 (одна тисяча вісімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 21.02.2021 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4