Провадження №4-с/369/146/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про арешт коштів боржника від 18.11.2020 року у виконавчому провадженні №63414806 (справа №369/6663/16-ц), -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Медвецький Олексій Юрійович звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про арешт коштів боржника від 18.11.2020 року у виконавчому провадженні №63414806 (справа №369/6663/16-ц), згідно якої останній просить суд: скасувати постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни від 18.11.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/6663/16-ц виданого 27.05.2020 Києво-Святошинським районним судом Київської області у виконавчому провадженні №63414806 (зведене ВП №63997478) про накладення арешту на грошові кошти; Скасувати арешт з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк» (зарплатний проект) на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 31 травня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесене рішення у справі №369/6663/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики, від 09 листопада 2012 року та від 07 листопада 2013 року та судові витрати.

18.11.2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичною Вітою Володимирівною, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, які належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою від 24.12.2020 року державним виконавцем Тертичною В.В. було об`єднано виконавчі провадження №63406680, №63414806 у зведене виконавче провадження №63997478.

Постановою від 08.01.2021 року у ВП №63406680 державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюком Леонідом Сергійовичем, при примусовому виконанні Виконавчого листа № 369/6663/16-ц виданого 27.05.2020 Києво-Святошинським районним судом Київської області постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20 % з усіх видів доходу (заробітку) боржника до виплати загальної суми заборгованості.

Скаржником зазначається, що на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» зараховується заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходу на яке існує, а накладений арешт унеможливлює отримання коштів заробітної плати.

19.08.2021 року ОСОБА_1 було подано клопотання про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

Однак, державний виконавець не вчинив дій згідно поданого клопотання, що стало підставою для звернення скаржника до суду із скаргою.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.09.2021 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання на 22 вересня 2021 року

У судове засідання скаржник не з`явився, представник скаржника адвокат Медвецький О.Ю. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав повністю та просив задовольнити.

Орган державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, матеріали виконавчого провадження не надав, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, неявка якого у відповідності до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 31 травня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесене рішення у справі №369/6663/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, що складається з основного боргу в розмірі заборгованість за договором позики грошей від 09 листопада 2012 року, що складається з основного боргу в розмірі 41 000 дол. США, що еквівалентно 1143490 (один мільйон сто сорок три тисячі чотириста дев`яносто ) грн; трьох відсотків річних в розмірі 3 100,27 дол. США, що еквівалентно 86466 (вісімдесят шість тисяч чотириста шістдесят шість) грн 53 коп. та пені в розмірі 263660 (двісті шістдесят три тисячі шістсот шістдесят) грн 27 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошей від 07 листопада 2013 року, що складається з основного боргу в розмірі 60 000 дол. США що еквівалентно 1673400 (один мільйон шістсот сімдесят три тисячі чотириста) грн; трьох відсотків річних в розмірі 4 546,85 дол. США що еквівалентно 126811 (сто двадцять шість тисяч вісімсот одинадцять) грн. 64 коп. та пені в розмірі 390443 (триста дев`яносто тисяч чотириста сорок три) грн 77 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) грн.

У провадженні Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №63414806 щодо боржника ОСОБА_1

18.11.2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичною Вітою Володимирівною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/6663/16-ц накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою від 24.12.2020 року державним виконавцем Тертичною В.В. було об`єднано виконавчі провадження №63406680, №63414806 у зведене виконавче провадження №63997478.

Відповідно до довідки від 25.08.2021 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄНЄ ТЄХ», , виплачує ОСОБА_1 заробітну плату виключно у безготівковій формі за зарплатним проектом в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої скаржником довідки з Банку, на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк», здійснюються заробітні виплати.

19.08.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Медвецьким О.Ю. було подано клопотання про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

Проте, жодної реакції з боку виконавчої служби не було та арешт з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 не був знятий.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом частини 2 статті 451 Цивільного процесуального кодексу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до пункту 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові №340/1018/19 від 17 січня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу, має враховуватися судом, за приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата.

Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Суд дійшов висновку про те, що державний виконавець зобов`язаний був в день отримання клопотання про зняття арешту з рахунку винести постанову про скасування арешту з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк» (зарплатний проект) на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені обставини та враховуючи положення законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення скарги.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про арешт коштів боржника від 18.11.2020 року у виконавчому провадженні №63414806 задовольнити повністю.

Постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни від 18.11.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/6663/16-ц виданого 27.05.2020 Києво-Святошинським районним судом Київської області у виконавчому провадженні №63414806 (зведене ВП №63997478) про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) відкритий в АТ КБ «Приватбанк» (зарплатний проект) на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повна ухвала складена 27.09.2021 року.

Суддя А.В. Янченко