ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2069/19 Номер провадження 22-ц/814/2120/21Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката Скворцової Любові Вікторівни, яка діє в інтересах громадянки США ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області 25 травня 2021 року

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2019 року адвокат Скворцова Л.В., як представник громадянки США ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку, виданого 16 березня 2018 року на ім`я ОСОБА_4 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_5 / є спадкоємицею за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. 10 березня 2005 року. Спадкодавець на праві особистої приватної власності мала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

З повідомлення приватного нотаріуса Миргородського міськрайонного нотаріального округа за вих. № 63/02-14 від 16 березня 2018 року їй стало відомо, що 16 березня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_4 , йому, як пережившому чоловіку спадкодавця, було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як частину спільного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, спадкоємцем його майна, є його дружина ОСОБА_2 .

В позові зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_6 , тому підстав для видачі ОСОБА_4 , свідоцтва про право власності на 1/2 частину спірного будинку, в нотаріуса не було.

На цій підставі, просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку, видане 16 березня 2018 року на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області 25 травня 2021 року позов адвоката Скворцової Любові Вікторівни, яка діє в інтересах громадянки США ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 16 березня 2018 року, видане приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлією Миколаївною, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке в цілому складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1 800 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами не був спільною власністю подружжя ОСОБА_8 , а був особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_9 .. Підстав для видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності, набутого подружжям за час шлюбу, не було.

Окрім того, судом встановлено, ОСОБА_4 04 вересня 2015 року надав приватному нотаріусу Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М. заяву про відмову від обов`язкової частки в спадщині померлої дружини, як непрацездатний пенсіонер за віком. Будь яких дій щодо відкликання поданої заяви ОСОБА_4 не вчиняв.

З вказаним судовим рішенням не погодилася ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довела, що у встановлений законом строк прийняла спадщину на спірне нерухоме майно. Окрім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження зміни імені громадянином України, відповідно до вимог Порядку розгляду заяв про зміну імені фізичної особи. Зазначає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту. Вказує, що договір міни житлових будинків від 19.01.1998 року не скасовано та ніким не оспорюється. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення своїх прав при посвідченні договору міни дізналася ще спадкодавеці ОСОБА_9 19.01.1998 року при підписанні нею цього договору.

Адвокат Скворцова Л.В., яка діє в інтересах громадянки США ОСОБА_1 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є помилковими, оскільки особу позивача нотаріусом штату Орегон США було встановлено, як ОСОБА_1 , яка змінила прізвище (дошлюбне ОСОБА_5 ). Безпідставним є посилання апелянта на Порядок розгляду заяв про зміну імені фізичної особи, оскільки вказаний порядок визначає механізм прийняття до розгляду заяв про зміну імені фізичних осіб громадян України. Визнання свідоцтва про право власності недійсним в даному випадку є дієвим способом захисту порушеного права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Миргородської міської ради депутатів трудящихся № 865 від 1 листопада 1977 року спадкодавець ОСОБА_9 /дошлюбне прізвище ОСОБА_10 /, отримала в безстрокове користування земельну ділянку, загальною площею - 500 кв.м., для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності за адресою: АДРЕСА_2 /на даний час Хітька, 24 /т. 1 а.с.24-25/. Згідно акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 31 серпня 1982 року, будівництво було повністю закінчено 1980 року, а рішення про його узаконення видано 21 липня 1982 року за № 483 / а.с.22-23, т.1 /.

01 березня 1983 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 /дошлюбне прізвище ОСОБА_10 / зареєстрували шлюб /т. 2 а.с.75/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 /т. 1 а.с. 16/. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. 10 березня 2005 року ОСОБА_9 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М., яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_11 /т.2 а.с.69/.

Згідно свідоцтва про переміну імені від 09 жовтня 2015 року, виданого Окружним судом штата Орегон у справі № Р1509049 відповідно до рішення про зміну імені повнолітньої людини ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 /т. 2 а.с. 66/.

13 листопада 2015 року ОСОБА_7 направила приватному нотаріусу Миргородського міськрайонного нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М. заяву про прийняття спадщини /т.2 а.с.63/.

З повідомлення приватного нотаріуса Миргородського міськрайонного нотаріального округа за вих. № 63/02-14 від 16 березня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що 16 березня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_4 , йому, як пережившому чоловіку спадкодавця, було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , як частину спільного майна подружжя /т. 1 а.с.19/.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним свідоцтво про право власності від 16 березня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М., не мав права видавати оспорюване свідоцтво на ім`я ОСОБА_4 , оскільки спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжям, а було особистою власністю ОСОБА_9 .

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що вони є передчасними.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 265/5040/13-ц (провадження № 14-491цс19) вказано, що «відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначила, що право ОСОБА_7 було порушено, оскільки нотаріусом видано свідоцтво на частину нерухомого майна, яке було прийнято останньою після смерті ОСОБА_9 . Вважає, що спірне нерухоме майно було особистою приватною власністю спадкодавця, а не спільним майном подружжя.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М. 13 листопада 2015 року отримано та долучено до вже заведеної спадкової справи № 14-2015 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини (т. 2 а.с. 63-70). Нотаріус розглянувши заяву та проставлений на ній апостиль, який до неї прикріплений, встановив, що справжність підпису ОСОБА_1 на заяві про прийняття спадщини засвідчено 09.11.2015 року, державним нотаріусом Штату Орегон Наталією Мітряну з відбитком печатки та штампу ОСОБА_13 , а проставлений на заяві апостиль засвідчує справжність підпису іншого державного нотаріуса Штату Орегон Тімоті В.Пінчука та автентичність відбитка його печатки/штампу.

Приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гриб Ю.М., листом за вих. № 216/02-14 від 13.11.2015 року, повідомлено ОСОБА_1 про необхідність надіслати на адресу нотаріуса оформлену належним чином заяву або ж особисто прибути з паспортом до нотаріуса для подачі особисто такої заяви.

В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені нотаріусом недоліки були усунуті та ОСОБА_1 подано належним чином оформлену заяву про прийняття спадщини. Дії нотаріуса нею не оскаржувалися.

Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні дані про те, що заява ОСОБА_1 була прийнята нотаріусом. Враховуючи, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, висновки місцевого суду про те, що її права, як спадкоємиці, порушені оскаржуваним свідоцтвом, є передчасними.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування рішення Шишацького районного суду Полтавської області 25 травня 2021 року з ухваленням нового, яким в задоволенні позову адвоката Скворцовї Л.В., яка діє в інтересах громадянки США ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку недійсним, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області 25 травня 2021 року скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог адвоката Скворцової Любові Вікторівни, яка діє в інтересах громадянки США ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку недійсним -відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.09.2021.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль