Справа №461/64/20
Провадження №2/443/583/21
УХВАЛА

іменем України

30 грудня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Галицького районного суду м.Львова із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2020 року цивільну справу №461/64/20 передано на розгляд Жидачівському районному суду Львівської області за підсудністю.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №1264 від 08 вересня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І..

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29.09.2020 року та 02.10.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 22.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі та їх представник повторно не з`явилися у судове засідання, хоча належним чином повідомлялись про час і місце слухання справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Про причини неявки суд не повідомили належним чином.

При цьому, від представника позивачів адвоката Яцишина А.В. 29.12.2021 року на електрону адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак таке клопотання подано з порушенням ч.8 ст.43 ЦПК України, а саме представником позивача не підписано клопотання електронним підписом, про що канцелярією суду складено акт №34 від 29.12.2021 року «Про отримання документу в електронній формі без накладення кваліфікованого електронного підпису (КЕП), його невідповідності або недійсності, його підписання особою, яка не має такого права» та повідомлено адресата. А тому суд не бере до уваги подане клопотання представника позивачів про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалам справи встановлено, що позивачі та їх представник про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, але до суду повторно не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. Заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності не надходило.

Таким чином, згідно ст. 257 ЦПК України, даний позов належить залишити без розгляду.

При прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у своїй постанові у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, згідно якої наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивачів на звернення до суду, так як вони не втрачають права знов звернутися до суду з таким самим позовом. Разом з тим, продовження розгляду справи, буде порушувати вимоги ст.ст. 223, 257 ЦПК України, та може призвести до порушення розумного строку її розгляду.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017 року, відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до правосуддя, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи про що, зокрема, свідчило те, що він протягом тривалого проміжку часу не звертався до суду за інформацією щодо стану її розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Слід відзначити, що положення щодо дотримання розумних строків визначені як ЦПК України, так і вищенаведеною Конвенцією покладають на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що позивачі повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомили про причини неявки та не надали жодних доказів на підтвердження неможливості прибути, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, їхня неявка перешкоджає належному проведенню судовому розгляду, суд вважає, що даний позов слід залишити без розгляду, що не позбавляє позивачів права повторного звернення до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст.ст. 131, 223, 257, 258-260 ЦПК України України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельних ділянок - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Жидачівський районнйи суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя С.І. Сливка