Головуючий суддя в суді
І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 344/4117/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді- Козіної С.М.,

секретаря (помічника голови суду) - Кріпак І.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 (не з`явився),

представника відповідача - ПрАТ "СТ"ТАС" (не з`явився),

представники відповідача - ОСОБА_7., ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він, ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель CARAVELLE, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 30 травня 2019 року вказаний автомобіль знаходився під керуванням його брата ОСОБА_4 по вул. Галицький шлях в м. Чернівцях Чернівецької області. За 50 м перед перехрестям вулиць Галицький шлях - Староленківська, з метою з`їзду на вул. Староленківську, він ввімкнув покажчик лівого повороту, прийняв відповідне ліве положення поблизу осьової лінії дорожньої розмітки та зупинився з метою пропуску зустрічних транспортних засобів. Позаду рухалися інші транспортні засоби. Пропустивши зустрічні автомобілі, переконавшись у відсутності позаду автомобілів на смузі зустрічного руху, які могли перебувати в стані обгону, розпочав рух. Під час здійснення маневру відчув удар у ліву бічну сторону керованого ним автомобіля. Зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі зустрічного руху. З моменту початку виконання маневру вліво і до моменту зіткнення автомобіль Volkswagen Caravelle подолав відстань близько 6 м за час близько 3 с, інший автомобіль Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 рухався з швидкістю не менше як 100 км/год. До ДТП Ssang Yong Kyron не гальмував. У процесі зіткнення автомобіль Ssang Yong Kyron передньою правою частиною контактував із лівою бічною стороною Volkswagen Caravelle, який у подальшому під дією автомобіля Ssang Yong Kyron був зміщений на відстань близько 22.0 м. ДТП мала місце о 16 год. 07 хв. Водій ОСОБА_3 на місці ДТП визнав свою вину у її скоєнні та зобов`язався відшкодувати завдані збитки, про що власноруч написав розписку. Також поліцейським у ОСОБА_3 відібрано письмові пояснення, в яких він пояснив її причини, які нерозривно пов`язані з порушення ним ПДР України. Старшим слідчим СВ Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області складено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, до якого додано план-схему, підписану обома учасниками ДТП, та фотофіксацію. На місці ДТП протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не складався. Натомість, 23 вересня 2019 року Управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області позивачу було надіслано листа, з якого слідує, що за результатами розгляду матеріалів ЄО № 2234 від 30 травня 2019 року по факту ДТП, встановлено її настання через невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п. 14.2. а, б; п. 14.6. а, в, п. 12.1. ПДР України. Беручи до уваги викладене, працівниками ВРОМ ДТП УПП в Чернівецькій області ДПП було прийняте рішення скласти протокол за ст. 124 КУпАП на ОСОБА_3 для подальшого направлення матеріалів в суд. Однак було встановлено, що ОСОБА_3 проживає в м. Івано-Франківськ, який в телефонній розмові повідомив, що немає змоги приїхати в м. Чернівці і просить направити матеріали для складення протоколу до УПП в м. Івано-Франківськ, що й було зроблено. Проте, 05 вересня 2019 року матеріали було повернути назад у зв`язку із тим, що 30 серпня 2019 року закінчився строк накладення стягнення, а тому УПП в Чернівецькій області позбавлене можливості скласти протокол за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 . В цій ситуації бездіяльність працівників поліції призвела до пропущення строків складення протоколу. Так, згідно ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. З метою оцінки вартості завданого матеріального збитку, позивачем було замовлено відповідний звіт. Так, згідно звіту № 42-1900 від 03.06.2019 р., виготовленого експертом-оцінювачем, аварійним комісаром ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку становить 192 650 грн. 00 коп. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , на час скоєння ДТП, застрахована в ПАТ «СГ «TAC» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АО № 5054200. Позивачем, 17 січня 2020 року, особисто було подано страховику заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн. (з врахуванням франшизи згідно умов договору). Однак, в усному порядку позивачу повідомлено, що йому буде надано відмову у виплаті, оскільки відсутня постанова суду про визнання ОСОБА_3 винним у скоєнні ДТП. Письмової відмови станом на день звернення до суду позивач так і не отримав. В той же час, позивач не позбавлений права звернутись із вимогою до страховика про виплату йому страхового відшкодування безпосередньо в судовому порядку, що підтверджено висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11.12.2019р. у справі № 465/4287/15. Таким чином, відповідач ПАТ «СГ «TAC» зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані збитки внаслідок ДТП в розмірі страхового відшкодування за мінусом франшизи (950 грн.) - 99 050 грн., а ОСОБА_6 - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 93 600 грн. На день звернення до суду ні страховик, ні ОСОБА_6 не здійснили будь-якого відшкодування, а тому позивач змушений звернутись із вказаним позовом в судовому порядку. Відсутність постанови про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану ним шкоду, тому суд має повно та всебічно з`ясувати всі обставини справи, перевірити доводи позивача та заперечення відповідача, надати їм відповідну правову оцінку та постановити у справі законне і обґрунтоване рішення. Таким чином, вина ОСОБА_6 у скоєнні ДТП, яка мала місце 30 травня 2019 року доводиться наступними доказами: власноруч написаною ним розпискою від 30.05.2019; письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 30.05.2019; план-схемою ДТП; листом УПП в Чернівецькій області від 23.09.2019; висновком експерта Чернівецького відділення КНДІ судових експертиз від 03.01.2020 № 275/19-29.

Згідно висновку експерта при заданих параметрах зближення в умовах ДТП дії водія автомобіля Ssang Yong Kyron, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.4 і п. 14.6. (а і в) ПДР України, що з технічної точки зору у своїй сукупності перебуває у причинному зв`язку із настанням ДТП, з причин визначених у дослідницькій частині цього висновку. У даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля VOLKSWAGEN моделі CARAVELLE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору, невідповідностей ПДР України не вбачається, з причин зазначених у дослідницькій частині цього висновку. В позовній заяві позивач просив стягнути з ПАТ «СГ «TAC» на його користь страхове відшкодування у розмірі 99 050 грн., стягнути з ОСОБА_6 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 93 600 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

8 квітня 2020 року від представника АТ "СГ "ТАС" надійшов відзив, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог до АТ "СГ "ТАС" у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

23 червня 2020 року від ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому останній зазначив, що під час ДТП, що мала місце 30 травня 2019 року по вул. Галицький Шлях у м.Чернівці, водій транспортного засобу Volkswagen Caravelle ОСОБА_4 , допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 10.1., 12.3. 14.3., внаслідок чого відбулася дорожнього-транспортна пригода. Таким чином, припущення позивача - власника транспортного засобу ОСОБА_1 , про обставини зіткнення автомобілів не відповідають та не можуть відповідати дійсним обставина справи, оскільки він не був ні учасником, ні очевидцем, ні свідком дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), згідно практики якого притягнення до відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення носить кримінально-правовий зміст, а тому тут підлягає застосуванню принцип презумпції невинуватості. Так, ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення (справа «Аллене де Рібемон проти Франції», справа «Маліга проти Франціi»). В рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем відсутні вирок суду чи постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою б його - ОСОБА_3 визнали винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.05.2019 у м. Чернівці за участі транспортних засобів Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , та Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 . Після дорожньо-транспортної пригоди він знаходився в стресовому стані та не в повній мірі розумів свої дії та керував ними, внаслідок чого, під тиском позивача - власника транспортного засобу Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , а також його друзів та знайомих, які одразу прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, та чинили тиск на нього - було надано розписку. При цьому, слід звернути увагу, що своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди він не визнав (запис про визнання вини у розписці від 30.05.2019 відсутній). Крім того, виходячи з системного аналізу глави 82 ЦК України «Відшкодування шкоди» вбачається, що під самообмовою слід розуміти завідомо неправдиві показання про вчинення дій, які особа фактично не вчиняла. Суд при цьому, встановлюючи об`єктивну істину по справі та даючи оцінку доказам, має враховувати причини, які спонукали особу до самообмови. Також, у такому випадку суд несе обов`язок щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, оскільки доказ визнання провини не має жодної переваги порівняно з іншими доказами. Зазначені документи підтверджують обставини, за яких трапилася дорожньо-транспортна пригода. Крім того, з їхнього змісту вбачається порушення водієм транспортного засобу Volkswagen Caravelle ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, а саме п. 10.1., 12.3. 14.3. Також слід звернути увагу, що з матеріалів справи вбачається складення протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідчо-оперативною групою, а тому відомості за вказаним фактом підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, згідно вимог ст. 38 КУпАП У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Однак ця інформація жодним чином не відображена у листі УПП в Чернівецькій області від 23.09.2019, що свідчить про суперечливість викладеної у самому тексті листі інформації. У відзиві ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проти позову заперечили.

Представник відповідача ПрАТ "СТ"ТАС" у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 ., під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення інженерно-транспортного дослідження за експертною спеціальністю 10.1 "Дослідження механізму та обставин ДТП" № 275/19-29 від 03 січня 2020 року, встановлено, що у даній дорожній обстановці при заданих параметрах зближення водію автомобіля Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 необхідно було діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України. Водію автомобіля Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці необхідно було діяти у відповідності до вимог п.12.4 і п.14.6 (а і в) ПДР України. При заданих параметрах зближення в умовах місця ДТП дії водія автомобіля Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.4 і п.14.6 (а і в) ПДР України, що з технічної точки зору у своїй сукупності, перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП, з причин зазначених у дослідницькій частині цього висновку. У даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається, з причин зазначених у дослідницькій частині цього висновку (т. 1 а.с. 17-21).

Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки експертне дослідження виконане за заявою позивача, пояснення та вихідні дані для проведення експертного дослідження надавалися лише позивачем, інша сторона про проведення експертизи не повідомлялася та не мала можливості надати свої пояснення та зауваження, а взята до уваги експертом план-схема була складена за участі заінтересованої особи, а саме брата ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , який є позивачем в даному спорі, експертиза проведена однобічно.

Відтак, вказаний доказ є неналежним та недопустимим.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 42-1900 від 03 червня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 становить 192 650,00 грн (т. 1 а.с. 24-26).

Протокол за статтею 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) стосовно ОСОБА_3 не складався.

Відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за полісом № АО/5054200 від 22 лютого 2019 року. Згідно з договором ліміт відповідальності за спричинену шкоду майну становить 100 000 грн., життю і здоров`ю становить 200 000 грн., франшиза 950 грн. (т. 1 а.с. 38).

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

В розумінні Європейського Суду з прав людини справи про адміністративні правопорушення (проступки) є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень, віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Під час розгляду справи судом не було встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а також його вина не була встановлена в законному порядку, натомість було встановлено порушення правил з боку ОСОБА_4 , а саме п. 10.1 ПДР України, а тому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України завдана шкода не підлягає відшкодуванню.

Суд не може прийняти на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, як на тому наполягає позивач, власноруч написану ОСОБА_3 розписку від 30.05.2019; письмові пояснення ОСОБА_6 від 30.05.2019; план-схему ДТП; лист УПП в Чернівецькій області від 23.09.2019, оскільки доказування не може грунтуватись на припущеннях і вина особи має бути встановлена лише в установленому законом порядку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено, що саме відповідач є особою, відповідальною за завдану внаслідок ДТП шкоду, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а відтак - про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому.

Керуючись ст. 1187, 1188 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та завданої матеріальної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 січня 2022 року.

Суддя