Номер провадження 2/387/125/21
У Х В А Л А

17 березня 2021 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Майстер І. П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

позивача ОСОБА_1

( в режимі відеоконференцзв`язку)

представника ГУНП в Кіровоградській області Іванця Д.М.

( в режимі відеоконференцзв`язку)

представника Голованівського місцевого центру

з надання безоплатної вторинної правової допомоги Шеремети С.М.

( в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, Голованівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, Голованівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування доказів, зі змісту якого, що відповідачі, що особи, які діють в інтересах відповідачів, не є ні прокурорами ні адвокатами. Також вважає, що ч.4 ст.58 ЦПК України суперечить ч.3 ст.81 ЦК України та органи державної влади не можуть бути та не є юридичною особою приватного права. вважає, що відповідачі у справі є приватними підприємцями та жодного відношення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування не мають. Тому просив витребувати у відповідачів розпорядчі акти про їх утворення з метою встановлення правосуб`єктності відповідачів.

В судовому засіданні позивач підтримав своє клопотання про витребування доказів та обґрунтував його обставинами викладеними у клопотанні.

Представники відповідачів щодо задоволення клопотання заперечували, зазначаючи про порушення форми клопотання та строків подання клопотання про витребування доказів відповідно до вимог ст.ст.83-84 ЦПК України, а також клопотання про витребування доказів не стосується предмету позову. Крім того відповідач ГУНП в Кіровоградській області є юридичною особою публічного права.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів з таких підстав.

Суд зазначає, що Конституція України як основний закон держави та суспільства, що регламентує найважливіші суспільні відносини, встановлює права та обов`язки юридичних осіб.

Відповідно до ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 167 ЦК України держава може створювати як юридичні особи публічного, так і приватного права.

А отже, сам по собі факт створення юридичної особи державою не дає однозначно підстав вважати, що така юридична особа набуває статусу юридичної особи публічного права.

При створенні юридичних осіб приватного права за участю держави мають місце одночасно як розпорядчий акт уповноважених органів державної влади, так і установчі документи відповідно до вимог ст. 87 ЦК України.

Для визначення критеріїв розмежування юридичних осіб публічного та приватного права, засновником яких є держава, територіальна громада, необхідним є застосування спеціальних норм, визначених у статтях 167,169 ЦК України, та відповідних норм чинного законодавства, якими регулюється правовий статус та правовий режим майна державних та комунальних підприємств, господарських товариств тощо.

З огляду на це юридичні особи, порядок створення, правовий статус яких визначається ЦК України та законами України, що прийняті на підставі ЦК України, слід віднести до юридичних осіб приватного права.

Що ж до юридичних осіб публічного права, то положення ЦК України застосовуються лише щодо визначення можливих правових форм, однак конкретний зміст, структура і порядок діяльності численних державних установ та організацій регулюються Конституцією та окремими законами.

Отже відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про національну поліцію України" Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Отже згідно із наданим відповідачем витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області є юридичною особою публічного права.

Що стосується Голованівського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги то відповідно до ст.16 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та наявного в матеріалах справи положення про Голованівський місцевий центр з надання безоплатної правової допомоги, якими передбачено, що Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням. Отже порядок створення та діяльності зазначеної юридичної особи також передбачений окремим законом, що встановлено в судовому засіданні.

Що стосується діяльності Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, то порядок створення та діяльності суду передбачено Законом України " Про судоустрій і статус суддів" та відомості щодо юридичної особи є загальнодоступними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Аналогічна ситуація і щодо Державної казначейської служби України, яка Указом Президента України від 09.12.2010 N 1085 ( 1085/2010 ) "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну казначейську службу України, на яку покладено функції у сфері казначейського обслуговування державного бюджету.

Що стосується доводів позивача про відсутність законного права представників відповідачів діяти в інтересах відповідачів та необхідність підтвердження цих обставин шляхом витребування доказів, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, зазначену справу суд відносить до малозначної категорії справ на підставі п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України.

Положеннями ст.60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що справа є малозначною, суд вважає, що доводи позивача, що представники відповідачів не мають законного права представляти їх інтереси суд не приймає, а враховуючи, що представники відповідачів надали довіреності, а також витяги про юридичних осіб, суд вважає клопотання позивача про витребування доказів із зазначених підстав необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просить стягнути моральну шкоду, однак обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів, зазначає, що вказані докази можуть підтвердити встановлення правосуб`єктності представників відповідачів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як роз`яснено у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що заява позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки докази, які просить витребувати позивач, безпосередньо не стосуються доведення обставин з приводу яких заявлено позов.

Так в поданому клопотанні позивачем не наведено підстави та обставин, які підлягають доведенню за допомогою інформації зазначеної у заявленому клопотанні, не наведено конкретних обставин, які можуть підтвердити витребувані позивачем докази, не зазначено про вжиті заходи для отримання цих доказів самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За даних обставин, суд доходить до висновку про необґрунтованість клопотання про витребування доказів, заявленого позивачем, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 83, 84 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, Голованівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22.03.2021 року.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.