Справа №293/1917/21
Провадження № 2-о/293/44/2021
УХВАЛА

27 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи заяву

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

заінтересовані особи:

1.Черняхівська об`єднана територіальна громада (адреса: майдан Рад,2, смт Черняхів, Житомирська область, 12301 ),

2. Черняхівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Пилипчук Володимир Іванович (адреса: вул. Шевченка, 4, смт Черняхів, Житомирська область, 12301)

про встановлення факту проживання зі спадкодавцем (дочкою дружини) однією сім`єю та зміну черговості спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою відповідно до змісту якої просить:

- встановити факт спільного проживання однією сім"єю більше п"яти років (з 19.09.1987 року по 27.03.2021 року) зі спадкодавцем, дочкою дружини - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- змінити черговість одержання ОСОБА_1 , права на спадкування, надавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право спадкування у першій черзі спадкоємціва за законом.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження; окремого провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Поряд з цим, віднесення осіб до кола осіб, які входять до четвертої черги спадкування за законом, визначено законом - ст. 1264 ЦК України, де зазначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із заяви ОСОБА_1 , убачається, що вирішення вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для прийняття спадщини після смерті доньки його дружини, тобто встановлення даного факту напряму пов`язане з наступним вирішенням спору про право, який належить розглядати у позовному провадженні.

Крім того, заявником ставиться у поданій заяві також вимога про зміну черговості одержання ОСОБА_1 права на спадкування, а саме заявник просить надати йому право спадкування у першій черзі спадкоємціва за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у силу ст. 294 ЦПКУкраїни не підлягає вирішенню у порядку окремого провадження, оскільки така вимга за своєю суттю є спором про право та підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Суд зазначає, що характерним для справ окремого провадження є положення, коли звернення особи до суду зумовлюється неможливістю здійснити своє право через недоведеність певної юридичної обставини, з існуванням якої закон надає особі відповідні права. Якщо у справі беруть участь заінтересовані особи, які позитивно ставляться до встановлення даного факту у суді, спір про право не може виникнути.

Натомість справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вказане роз"язснено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Таким чином з поданої до суду заяви ОСОБА_1 убачається наявність спору щодо підтвердження права заявника на спадщину після померлої ОСОБА_2 , а отже дане питання повинно вирішуватись в порядку позовного провадження, з залученням всіх можливих спадкоємців до участі у справі та з`ясування наявності чи відсутності їх заперечень щодо вимог заявника, в тому числі представника територіальної громади ( в разі відсутності спадкоємців).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 та зміну черговостя спадкування за закном не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право цивільне, а саме: виникнення у заявника ОСОБА_1 , права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця ОСОБА_2 , що є підставою відмови у відкритті провадження у справі на підставі частини четвертої статті 315 ЦК України.

Разом з тим суд звертає увагу заявника, що з метою захисту порушених прав та інтересів заявник має право звернутись до місцевого загального суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 258-261,293,294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У відкритті провадження у справі № 293/1917/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Черняхівська об`єднана територіальна громада, Черняхівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Пилипчук Володимир Іванович про встановлення факту проживання зі спадкодавцем (дочкою дружини) однією сім`єю та зміну черговості спадкування - відмовити на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

2. Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана: 27.09.2021

Суддя Л.В. Лось