Справа № 452/600/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" березня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача адвоката Бобак О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що він є власником даного житлового будинку згідно витягу про державну реєстрацію прав №36905120 від 22.12.2012 року. Відповідач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною і, хоча вона зареєстрована за вищезгаданою адресою, проте більше року там не проживає, а мешкає у с. Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області. У зв`язку з тим, що відповідач лише формально зареєстрована у вищезгаданому будинку, а дійсно не проживає, позивач несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги, а також не може оформити житлової субсидії; тому просить у судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилалася на викладені обставини у зверненні до суду, наполягала на задоволенні позову виходячи із захисту права власності.

Відповідач на виклик в суд не з`явилася, хоча повідомлялася у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не зверталася, - тому суд вважав за можливе розглядати справу в її відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник позивача.

Допитані судом сторони позивача свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за спірною адресою понад шість років.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Главою 5 Цивільного процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 згідно Витягу про державну реєстрацію прав №36905120 від 22.12.2012 року.

Відповідно до наданої відповіді відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області відповідач зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 24.02.2020р. ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає у спірному будинку АДРЕСА_1 із 2014 року.

Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Однакове є регламентованим у п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016р.

У судовому засіданні із пояснення представника позивача, показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також із представлених письмових доказів установлено, що відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації більше одного року і лише формально залишається зареєстрованою у будинку, через що позивач несе суттєві витрати по оплаті за комунальні послуги та не в змозі оформити житлової субсидії відповідно до вимоги Закону. Стосовно поданої матір`ю позивача ОСОБА_7 заяви від 08.04.2020 року про відкладення розгляду справи через перебування ОСОБА_2 за межами України, суд на таке звернення вважає, що воно зайвий раз підтверджує, що відповідач знає про наявний спір у суді та мала можливість по сьогодні подати відзив на позов; щодо наведеного про відсутність іншого місця проживання для дітей сторін, то питання зняття з реєстраційного обліку дітей не ставитиметься, - про що підтвердила у суді сторона позивача та свідки.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Вслід цьому, гарантуючи захист права власності, закон надає ОСОБА_1 як власнику право вимагати усунення порушення його права. А право власника будинку визначені ст. 380 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; тому, враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку про підставність позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 17 березня 2021 року повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у передбачений ст. 284 ЦПК України порядок і строк.

Суддя Казан І.С.