ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2594/21 Справа № 216/5622/20 Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач -Держава Україна в особі Шевченківського районного суду м.Києва,

третя особа без самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби у м.Київ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною позивача ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року, якою закрито провадження у справі, постановлену суддею Сидораком В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Шевченківського районного суду м.Києва про визнання протиправними дій відповідача щодо створення перешкоди для реалізації права позивача на доступ до правосуддя, що призвело до обмеження права на судовий захист та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Шевченківського районного суду м.Києва, третя особа без самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби у м.Київ про визнання дій відповідача протиправними та стягнення моральної шкоди - закрито.

Роз`яснено позивачу, що розгляд заявленого ним позову не може бути вирішений в судах жодної юрисдикції.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції закрив провадження у справі з тієї підстави, що даний позов необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовна заява подана до Шевченківського районного суду м.Києва, який є суб`єктом владних повноважень. Наголошує на тому, що ним подано заяву до держави Україна в особі Шевченківського районного суду м.Києва, що допустив порушення його права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту в національному суді, яку необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції, оскільки у позові він просить стягнути моральну шкоду саме з держави - Україна, а не з Шевченківського районного суду м.Києва.

Посилаючись на рішення від 03.10.2001 №12-рп/2001 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2000 рік» та ст.25 Закону України «Про державний бюджет України на 2001 рік» (справа про відшкодування шкоди державою) Конституційний суд дійшов висновку, що Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Посилаючись на постанову від 04.03.2019 року у справі №295/443/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Скаржник зазначає, що шкода заподіяна посадовою особою органу державної влади відшкодовується державою. Метою правосуддя є вирішення конфліктів шляхом справедливого розгляду на судових засіданнях конституційних, цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних справ із додержанням встановленої законом процесуальної форми.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі з підстав, встановленим нормами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до Шевченківського районного суду м.Києва не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, як і не підлягають розгляду в порядку адміністративного чи господарського судочинства.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції і не може погодитись із доводами ОСОБА_1 , з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду справи у повній мірі встановив всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До юрисдикції загальних судів відповідно до ст.19 ЦПК України відносяться справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Отже, визначальною ознакою справи цивільної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Як вбачається з змісту позовної заяви суть спору полягає у відшкодуванні позивачеві моральної шкоди, пов`язаної на думку позивача із бездіяльністю Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/15681/20 за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 -спеціальний представник Діючого голови ОБСЄ в Україні про визнання не чинним протоколу засідання тристоронньої контактної групи в Мінську від 11.03.2020 року, оскільки даний протокол не було доведено до відома населення України в порядку встановленому законом, яка, як зазначає ОСОБА_1 полягає у не вчиненні цим судом ніяких процесуальних дій з 01.06.2020 року, з моменту передачі справи на розгляд судді Волошину В.О.

При цьому позивач вказує, що минуло чотири місяці, а розгляд справи не було навіть розпочато (не було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, закінчення підготовки справи до судового розгляду, призначення справи до розгляду, що призвело до порушення його прав, закріплених у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод-право на справедливий і публічний розгляд справи, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (ч.1, ч.3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012; пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Отже, позовні вимоги про оскарження дій/бездіяльності відповідача стосуються невчинення судом передбачених процесуальним законом дій, тому не можуть бути оскаржені поза межами порядку, передбаченого процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьов проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06, пункт 33).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.

Відповідні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 815/110/16.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі не може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства, як і не підлягає розгляду в порядку адміністративного чи господарського судочинства, оскільки оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді), а тому правильно закрив провадження у справі з підстав, встановлених нормами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: