Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2324/20 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, ухвалене 17 грудня 2020 року суддею Ярмоленком В.В. у м. Малині,

у справі №283/2324/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 19 грудня 2005 року, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 21 вересня 2020 року в сумі 41515,97 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 31274,47 грн, заборгованість за простроченими відсотками 10241,50 грн та судові витрати.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 41515,97 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 19 грудня 2005 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банка.

На її думку, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову, не врахувавши, що з нею не було погоджено умов кредитного договору. Суд також не врахував, що розмір заборгованості по тілу кредиту не може бути більшим розміру кредитного ліміту. Кредитний ліміт збільшувався до 17000 грн, разом з тим, суд не звернув уваги, що 10.02.2019 шахраї заволоділи всіма грошовими коштами її кредитної картки в сумі 14750 грн, після чого Банк погашав заборгованість з її зарплатної картки. Заборгованість за поточним тілом кредиту і нарахованими відсотками відсутня. Поняття «прострочене тіло кредиту» та «прострочені проценти» в Умовах та правилах надання банківських послуг відсутні. Згідно наданим нею розрахунком, заборгованість за кредитним договором відсутня, а має місце переплата. Вважає, що надана суду виписка по рахунку не є належним доказом у справі, оскільки не підписана та не містить печатки банка. Суд не дослідив розмір кредитних коштів, якими вона скористалася, та у якому розмірі вона здійснювала їх погашення, а наданий Банком розрахунок є недопустимим доказом у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами 19.12.2005 укладено кредитний договір б/н, за яким банк зобов`язувався надати грошовий кредит у розмірі 1500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з базовою відсотковою ставкою в місяць, виходячи з розрахунку 360 днів в році 3%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості. В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачених договором, що підтверджується її власноручним підписом у Заяві від 05.12.2005 (а.с.19).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 були надані наступні кредитні картки: 05.12.2005 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (термін дії 04/15), 06.10.2014 № НОМЕР_2 (термін дії 09/18), 10.12.2016 № НОМЕР_3 (термін дії 12/20) (а.с.17).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, підтверджено старт карткового рахунку за № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 1500 грн, який в подальшому змінювався з 19.12.2005 до 19.12.2019 (а.с.18).

Отже, згідно з Заявою від 05.12.2005 ОСОБА_1 ознайомлена з інформацією про умови кредитування (тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований), що підтверджується її власноручним підписом (а.с.19).

З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що за період з 19.12.2005 по 11.02.2020, відповідач користувалася вказаними картками, знімала грошові кошти з банкоматів, поповнювала рахунок готівкою, здійснювала оплату в торгівельних точках, поповнювала мобільний телефон, здійснювала переказ з картки тощо. В період з 05.03.2019 по 01.08.2020 Банк автоматично списував з карткового рахунку відповідача відсотки за користування кредитом та здійснював погашення простроченої заборгованості (а.с.37-50).

Встановивши, що свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 21.09.2020 утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 41515,97 грн, а саме: заборгованість за кредитом 31274,47 грн, заборгованість за простроченими відсотками 10241,50 грн (а.с.5-16), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки при вирішенні спору судом не враховано, що Банк безпідставно нараховував відповідачці проценти за підвищеною в односторонньому порядку процентною ставкою 34,80% та 43,2 %, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості по простроченому тілу кредиту з 31274,47 грн до 25674,99 грн, а за простроченими процентами за користування кредитом з 10241,50 грн до 6011,19грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Виписка з карткового рахунку свідчить, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт та що вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів тощо. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку позичальника баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що така виписка не містить підпису уповноваженої особи та печатки банка є безпідставними, оскільки в матеріалах справи знаходиться належним чином засвідчена копія такого документа (а.с. 37-50).

Також, відповідачка ознайомилася з умовами кредитування, про що свідчить її власноручний підпис в заяві від 05.12.2005, що спростовує доводи її апеляційної скарги в цій частині.

Заявою був встановлений розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, у зв`язку з чим у разі несплати щомісячного платежу заборгованість за тілом кредиту та процентами переходила в прострочену.

Окрім того, згідно наданої Банком довідки, ОСОБА_1 10.02.2019 встановлений кредитний ліміт 17000 грн. Згідно виписки по рахунку відповідачка цього дня скористалась послугою «Миттєва розстрочка». Внаслідок не внесення щомісячних платежів за даною послугою відбулося збільшення заборгованості по тілу кредиту (санкціонований овердрафт), у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними.

У зв`язку із тим, що відповідачка отримала кредитні кошти, у неї виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки, зазначені в договорі. Остання не спростувала відсутність у неї заборгованості належними доказами та не спростувала розрахунку і даних виписки по рахунку.

Також, суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду належних доказів, що саме через дії АТ КБ «Приватбанк (його працівників) не забезпечено належний порядок зберігання банківської таємниці, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо заволодіння невідомими особами грошовими коштами з її карткового рахунку, за фактом якого 10.02.2019 порушено кримінальне провадження (а.с. 63), не мають правового значення для вирішення даного спору.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у частині, яка переглядалась судом апеляційної інстанції, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року змінити, зменшивши суму стягнення з 41515,97 грн до 31686,18 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.