ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1048/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

представників позивача ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 ;

представника відповідача Войнаровської О.І. ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Підприємства з іноземними інвестиціями «МАКДОНАЛЬДЗ ЮКРЕЙН ЛТД» про визнання права виконувати роботу в спецодязі та визнання права на оплату лікування за рахунок роботодавця

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 , позивач) звернулась в суд з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн ЛТД» (далі по тексту - ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД», відповідач) з вимогами (з урахуванням уточненої редакції позовної заяви) в якому просила суд:

-визнати за ОСОБА_4 право на отримання від ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» теплого спеціального одягу для роботи в осінній, зимовий та весняний період поза межами опалювальних приміщень, право працювати в теплому одязі, що відповідає температурі навколишньої середи;

-визнати за ОСОБА_4 право на оплату за рахунок ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» лікування пієлонефриту, пієлоциститу, інфекційного запалення сечових шляхів та похідних захворювань, отриманих з 12.04.2020 по 14.05.2020.

Позов мотивовано тим, що 29.01.2020 позивач пройшла медичне обстеження за направленням ресторану, та 31.01.2020 між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір № 10/009, посадова інструкція не була видана фактично позивачу, а 15.09.2020 була направлена адвокату. Відповідач частково виконав п. 3.1.4 щодо видачі спеціального одягу. Позивач станом на 29.01.2020 була абсолютна здорова та придатна для роботи в закладі. В період січень - березень 2020 року позивач працювала безпосередньо в приміщенні ресторану «Адоніс» і за цей час своєчасно отримувала оплату. 10-15.02.2020 позивач відпрацювала дві зміни в ресторані. 17-22.02.2020 позивач перебувала на лікарняному з діагнозом «вірус грипу». 07.03.2020 позивач вийшла на роботу із графіком дві зміни на тиждень. 25.03.2020 в Україні було введено надзвичайний стан по 22.05.2020, в зв`язку із епідемією COVID-19. В період з 12.04.2020 по 14.05.2020 позивач неодноразово була вимушена працювати на вулиці по 8,5 годин поспіль, обслуговуючи прилеглу територію закладу «Адоніс». В зв`язку із введенням карантинових заходів щодо гострої респіраторної хвороби COVID-19, ресторан «Адоніс» припинив допуск відвідувачів у приміщення ресторану. Менеджмент закладу дав вказівку позивачу працювати на вулиці, в тому числі організовувати розташування припаркованих автомобілів через одне парко-місце та прибирання території. Звертаючи на той факт, що температура повітря становила від 5 до 10 градусів за Цельсієм, позивач неодноразово зверталась до ОСОБА_5 , до інших менеджерів закладу «Адоніс», з проханням надати відповідний одяг (куртку або принаймні жилет), але завжди отримувала відмову під приводом, що фірмовий стиль «МАКДОНАЛЬДЗ» нібито, передбачає вимогу працювати в одній лише сорочці з коротким рукавом. Менеджери забороняли одягати будь-який теплий одяг під синтетичну сорочку, примушуючи працювати по 8,5 годин на відкритому повітрі без одягу. Зал не опалювався. Менеджмент розібрав теплий одяг, а рядові працівники залишались в уніформі, розрахований на кімнатну температуру (близько +20). Компанія не видала працівнику звичайну жилетку, передбачену «Формою обліку уніформи». Позивач добросовісно виконувала всі вимоги Посадової інструкції, зокрема п.1.2, п.2.19, п. 2.34, п. 2.31, внаслідок чого отримала хронічне захворювання нирок та сечовивідних шляхів. 17.05.2020 позивач вийшла на роботу із температурою 37,2, власноручно внесла цю інформацію в журнал обліку температури працівників, за годину температура тіла піднялась до 38.5 градусів, та її відправили додому. В подальшому позивач виявила факт виправлення ранової температури на 36,6. Внаслідок систематичного та довготривалого переохолодження позивач захворіла на інфекцію сечових шляхів. 25.05.2020 позивач знову приступила до роботи, працювала до 2 змін на тиждень до 20.07.2020, намагаючись вилікувати запалення нирок ліками, які були призначені терапевтом. Загострення сталося 25.07.2020. 26.07.2020 лікар-уролог поставив позивачу діагноз: «Інфекція сечових шляхів. Гострий пієлонефрит. ПМР справа», їй призначено було інтенсивне лікування сильнодіючими препаратами протягом 15 днів, повторна знача аналізів. Позивач у червні отримала від відповідача - 1 495,6 грн, а за консультацію лікаря та дослідження сплатила - 2 469 грн. 04.08.2020 лікар здійснив огляд та встановив діагноз «U71 Цистит/сечова інфекція інша». 06.08.2020 проведено чергове лабораторне дослідження. 12.08.2020 проведень ультразвукове дослідження нирок на інших органів позивача, загальний аналіз сечі, на підставі чого уролог встановив діагноз: «Хронічний пієлонефрит. Гострої урологічної патології не виявлено. Перевірити цукор крові та прийти на повторний огляд». 19.08.2020 лікар здійснив черговий огляд сімейного лікаря та встановив остаточний діагноз «U70 Пієлонефрит/пієліт». 23.09.2020 лікар здійснив огляд та встановив діагноз «U70 Пієлонефрит/пієліт», було видано листок непрацездатності та сформовано електронне направлення на планове стаціонарне лікування (діяло з 11 по 13 вересня). 12.09.2020 позивач прибула до лікарні, та їй відмовили у госпіталізації, пояснивши, що планові припинені на час карантину. Повернувшись до лікаря, позивач отримала призначення сильнодіючих препаратів та продовження листка непрацездатності до 25.09.2020. Орієнтований розмір судових витрат складає 50 000 грн.

Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

У березні 2021 року Національна професійна спілка «Прометей» подало заяву про вступ у справу як третьої особи (а.с. 95, т.1).

У березні 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що при прийняті на роботу позивач була ознайомлена з посадової інструкцією, отримала спеціальний одяг (уніформу), заклад був постійно забезпечений черговими теплими речами (куртками), які доступні для всіх працівників у достатній кількості. Позивач одного разу вийшла на вулицю без куртки, на що отримала зауваження, після чого вже працювала одягнута в куртку (черговий теплий одяг). З 18 по 27.05.2020 позивач була відсутні на роботі через тимчасову непрацездатність - вказаний листок непрацездатності оплачений підприємством. Потім вона продовжила працювати, а з 13.07.2020 і до дати відзиву на роботу не виходить. Листики про непрацездатність за період серпень-вересень 2020 року позивач відповідачу не давала. 26.08.2020 позивач подала скаргу, 02.09.2020 керівництво відповідача розпочало внутрішнє службове розслідування, за результатами якого складено акт від 29.09.2020, яким встановлено наявність достатньої кількості теплого одягу у закладі в період роботи позивача та відсутність заборон на використання такого одягу. Позивач не надавала листків непрацездатності від 04.08.2020, від 23.09.2020, у зв`язку з чим, у Підприємства відсутні підстави для звернення до ФСС та їх оплати, відповідач не завдав шкоди позивачу, а тому підстав для оплати лікування за рахунок позивача відсутні. Позивачем не доведено причинний зв`язок між роботою позивача у закладі та її захворюваннями. Оскільки пройшло 12 місяців підстав для оплати лікарняних листків, які позивач не надав підприємству немає. Причинна діагнозів позивача не слугую переохолодження. Орієнтований розмір судових витрат складає 320 240 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2021 без виходу до нарадчої кімнати, занесеної в протокол судового засідання, суд відмовив у залученні Національної професійної спілки «Прометей» до участі у справі в якості третьої особи, з підстав того, що спілка на момент виникнення спірних відносин не існувала (а.с. 83, т.2).

Ухвалою суду від 23.03.2021 витребувано у Філії №1 Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Шевченківського району міста Києва належним чином завірені виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_4 щодо захворювання, яке було діагностовано лікарем ОСОБА_6 у період з 18 по 27 травня 2020 року та витяг з Журналу реєстрації листків непрацездатності щодо листка непрацездатності серії АДШ №964078 (а.с. 87-88, т.2).

У травні 2021 року від Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 Шевченківського району міста Києва надійшли витребувані медичні документи (а.с. 93, т. 2).

Ухвалою суду від 01.07.2021 (а.с. 114, т. 2) призначено справу до розгляду по суті, закривши підготовче засідання.

У жовтні 2021 року від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (а.с. 117, т.2), в яких підприємство повідомило, що Інспекція ГУ Держпраці підтвердила належне забезпечення позивача одягом для роботи та відсутність порушень з боку відповідача.

02.11.2021 в судовому засіданні була допитана позивач, в якості свідка та свідки зі сторони відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с. 143).

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши представників позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Згідно із стст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Установлено, що позивач ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД», в якому працює на посаді «працівник закладу ресторанного господарства», відповідно до безстрокового трудового договору №10/009 (а.с. 15, т.1) та виконує свої трудові обов`язки згідно із посадовою інструкцією затвердженою генеральним директором від 25.10.2018 (а.с. 18, т.1), з якою була ознайомлена та зобов`язалась виконувати, про що поставила свій підпис (а.с. 20, т. 1) та ознайомилась з Локальними нормативними актами компанії 31.01.2020, про що свідчить її підпис (а.с. 121, т. 1).

Відповідно до форми обліку уніформи, ОСОБА_4 31.01.2020 отримала: брюки, сорочку, бейсболу, пасок (а.с. 21, т.1).

Робоче місце позивача за цей період в більшій мірі з квітня 2020 року було прибирання у закладі та на вулиці в одній зміні, що визнали сторони, з середини липня 2020 року позивач на роботу перестала виходити, що показали свідки.

Відповідно до копії медичної довідки № 59 про проходження періодичного медичного огляду працівника від 29.01.2020, позивач була придатна для роботи за професією ПЗРГ (а.с. 26, т.1).

Відповідно до копій розрахункових листів за період з січня 2020 по червень 2020 року, позивач отримувала заробітну плату за відпрацьований період, в червні 2020 року отримала оплату лікарняних (підприємство) за період з 18.05.-22.05, оплата лікарняних (ФСС) за період з 23.05.-27.05. (а.с. 27-29, т. 1).

Позивачу було видано листок непрацездатності:

- серії АДШ № 896810 від 17.02.2020 по причині загального захворювання на період з 17.02.2020 по 22.02.2020, стати до роботи 27.02.2020 (а.с. 31, т.1);

-серії АДШ № 964078 від 18.05.2020 по причині загального захворювання на період з 18.05.2020 по 23.05.2020, стати до роботи 28.05.2020 (а.с. 52, т.1);

-серії АДШ № 964270 по причині загального захворювання на період з 04.08.2020, з 08.08.2020, з 13.08.2020 стати до роботи 27.08.2020 (а.с. 61, т.1);

-серії АЛА № 008445 по причині загального захворювання на період з 16.09.2020, з 19.09.2020, з 24.09.2020, стати до роботи 26.09.2020.

Відповідно до копії заключення лікаря-уролога від 26.07.2020 Клініки Medikom (а.с. 55, т. 1) діагноз позивача: інфекція сечових шляхів. Гострий пієлонефрит. Та під питанням ПМР справа.

Відповідно до копії заключення лікаря Клініки Medikomвід 09.08.2020 (а.с. 57, т.1) діагноз позивача - ИМП. Гострий пієлоцистит.

Відповідно до огляду сімейного лікаря від 04.08.2020 та від 11.08.2020, діагноз позивача: «U71 Цистит/сечова інфекція інша».

Відповідно до огляду сімейного лікаря від 19.08.2020 від 23.09.2020 діагноз позивача: «U70 Пієлонефрит/пієліт» (а.с. 69, 70, т.1).

КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Шевченківського району міста Києва видав направлення на госпіталізацію позивача діагноз: «U70 Пієлонефрит/пієліт» (а.с. 72, т.1).

Відповідно до копії акта про результати внутрішнього службового розслідування від 29.09.2020 складеного та підписаного комісією ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» ( ОСОБА_15 - голова комісії (ОСОБА_14 екс-голова комісії), члени комісії: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), та додатків до них, проведеного за скаргою ОСОБА_4 від 02.09.2020, висновок наступний: у закладі наявний теплий фірмовий одяг у достатній кількості на постійній основі, в тому числі він був наявний протягом періоду роботи ОСОБА_4 протягом січня - травня 2020 року; заборони на використання теплого одягу, яким компанія забезпечує своїх працівників під час роботи, не існує, так само як і не існує такої заборони в Корпорації; виправлення в Журнал здоров`я можуть вносити лише самі працівники відносно своїх даних, менеджер зміни, який перевіряє температуру працівника, не вносить дані в Журнал здоров`я; інформація від ОСОБА_4 щодо того, що менеджери Закладу не цікавились її самопочуттям, не підтвердилась, таким чином описані у скарзі ОСОБА_4 обставини не підтвердились.

Відповідно до витребуваних медичних документів з Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 Шевченківського району міста Києва судом встановлено, що ОСОБА_4 має діагноз - Пієлонефрит (а.с. 94, т.2).

Відповідно до копії акта від 27.07.2021 № К.В/2 384/875 Головного управління Держпраці у Київській області складеного за результатами проведення позапланового заходу державного накладу (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД», перевірка проводилась на підставі звернення ОСОБА_4 від 14.06.2021, питання: Чи забезпечується придбання, комплектування, видача та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці та колективного договору. Відповідно до документів підприємства, весь одяг що видається роботодавцем, являється уніформою ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» з логотипом бренду. Відповідно до абз. 6 п. 4 Мінімальних вимог безпеки і охорони здоров`я при використані працівниками засобів індивідуального захисту на робочому місці, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України 29.11.2018 № 1804, на спеціальний робочий одяг та уніформу, не призначену для забезпечення безпеки і захисту здоров`я працівника термін ЗІЗ не застосовується. Також, за результатами атестації робочих місць проведеної на робочому місці ОСОБА_4 , працівник закладу ресторанного господарства відносить до II класу (допустимі) згідно наказу МОЗ № 248 від 08.04.2012 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу». Також, відповідно до пояснень співробітників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 отриманих на час проведення заходу контролю, керівництво підприємства не заставляло виходити співробітників без верхнього теплого одягу на вуличні роботи та верхнім одягом (а саме куртка зимова довга) забезпечували працівників в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, порушення дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці, які були викладено в заяві громадянки ОСОБА_4 не виявлено (а.с. 121-127, т.2).

Допитана позивач ОСОБА_4 , в якості свідка, суду показала, що влаштувалась на роботі в січні 2020 року на умовах, що буде працювати на кухні, два місяці проходила навчання, а потім в період карантину її роботою було прибирання на вулиці та правильне розташування автомобілів згідно карантинних норм, теплого одягу не завжди вистачало, в перший період їй вдалося їх отримати, а якось була ситуація, що їй не вистачило куртки, куртки були їй не по розміру та жахливо пахли, та погано виглядали, вона бачила, що керівництво було в куртках, свій теплий одяг їй забороняли вдягати, куртки висіли на вішалках, але не завжди вони були на вішалках, вішалка була одна, десь одна дві куртки на ній висіло, це був її перший досвід роботи, не тільки вона була в такій ситуації, тому й не припинила ходити на роботу на таких умовах, коли вона працювала було дуже холодно, десь 5 градусів, зміна була десь 4-5 годин, вона могла вийти на вулицю, та зайти назад в приміщення, яке не отоплювалось, у зв`язку із погіршенням здоров`я змінилось її життя та плани, дільниця LL - це прибирання залу та на вулиці, вона надала підприємству один лікарняний, вона скаржилась, що немає курток.

Свідки зі сторони відповідача:

- ОСОБА_7 (яка була директором підприємства) показала, що позивач працювала на картоплі, зал та на вулиці, частіше прибирання залів, територій, парковки, службових приміщень, з нею проводився інструктаж, верхній одяг завжди знаходиться в доступному місці, та працівник бере його, за стан курток відповідає менеджер, який періодично ремонтує та пере власноруч, на зміні одночасно працює десь 18 працівників, у зв`язку з карантином зменшувалась в меншу сторону, на вулиці має прибирати один, 8 циклів прибирання на вулиці за повний робочий день, багато часу займає прибирання всередині, всередині 23-24 градуса тепла, в залі не було холодно і не буває холодно, заборон щодо користування курток немає, навіть навпаки наголошуються де вони та, що їх потрібно одягати, він завжди є в доступі, три місця є де знаходяться куртки про це на навчанні розповідають та показують, не менше 6 курток, які завжди висять на вішаках, ніколи не забороняла позивачу брати куртку, інструкція розставляти машини згідно правил карантину позивачу не поручала, в її позицію входило тільки прибирання, всередині закладі не використовували працівники куртки, тільки якщо потрібно вийти на вулицю, або в морозильну камеру, відеозаписи зберігаються два тижні, в процесі роботи позивач часто відпрошувалась з роботи, верхній одяг індивідуально не видавався, зі скаргами позивач не зверталась.

- ОСОБА_8 (яка підлаштовувала графік на підприємстві) суду показала, що позивач часто не могла виходити на ті зміни, які вже узгоджувались, шукали заміни та змінювали графік, цілий день неможливо провести на вулиці, оскільки всередині ще є прибирання, теплі речі знаходяться у вільному доступі, власний одяг не можна використовувати, достатньо одягу підприємства, не дивляться, що під футболкою/рубашкою, не забороняється одягати теплий одяг підприємства, на парковці працівник не вказує як ставати машини, в залі тепло, не бачила, що позивач працювала без куртки, а, що в куртці бачила.

- ОСОБА_9 (була керівником позивача) суду показала, що не забороняла користуватися позивачу курткою, вони є у вільному доступі, їх достатньо, одночасно на вулиці працює 2/3 працівники, курток приблизно від 6, не пам`ятає, що позивач скаржилася, що не вистачає курток, робота на вулиці була циклічною, десь 30 хв. на вулиці, 30 хв. в залі, свідок не пам`ятає чи була на вулиці позивач без куртки, якщо вона бачить, що хтось без куртки підходить і каже вдягнути її, температура в залі комфортна від 24 до 26 градусів, в журналі вона нічого не виправляла, позивач ніколи свідку не скаржилась на стан здоров`я, до роботи тільки допускала менше 37 градусів, цей журнал в кінці місяці утилізується.

- ОСОБА_10 (адміністративний помічник закладу) суду показала, що позивачу оплатили один листок непрацездатності, після того вона виходила на роботу, після не було листків, свідок мала лише фото відкритого іншого лікарняного позивача (фото у месенджері Вайбер), свідок телефонувала позивачу, спочатку позивач відповідала, потім ні, Держпраця розбирала питання чому не надавали верхній одяг індивідуально, куртки загального користування їх достатньо, курток було більше 5/6, свій одяг працівник не може вдягати, коли свідок бачила, що позивач без куртки, свідок зробила зауваження їй та потім бачила її тільки в куртці, не пам`ятає, щоб отримувала скарги на кількість курток, жилетки в кінці зміни могли бути брудні, але є пральні машини, можна попрати їх.

- ОСОБА_11 (інструктор, який проводив інструктаж) суду показав, що один день проводив позивачу інструктаж, скарг від позивача не отримував, теплий одяг у вільному доступі.

- ОСОБА_12 (інструктор з навчання наразі) суду показала, що працювала на такі й же посаді, що й позивач, позивач працювала на картоплі та в залі, куртки у вільному доступі, висять на трьох вішалках, працювала з позивачем на одній зміні, не пам`ятає, щоб вона скаржилась, максимум дві особи працює на вулиці, не було так, щоб не вистачало курток, не було у свідка проблем з куртками, свідка заставляли менеджери одягати куртку, коли бачили, що свідок без куртки, позивача можна охарактеризувати як спокійну та гарну дівчинку.

- ОСОБА_13 (інструктор з навчання) показала суду, що тоді працювала касиром, коли працювала на вулиці та в залі, курток вистачало, в нормальному стані, не чула скарг від працівник на стан чи кількість курточок, позивача можна охарактеризувати як гарну дівчину, менеджера сварять, якщо виходять працівники без куртки, тому куртки працівники вдягають.

- ОСОБА_14 (операційний менеджер центрального офісу, екс-голова комісії, яка показала суду, що на день закінчення службового розслідування була у плановій щорічній відпустці) показала суду, що особисто позивача не знає, що їй 03.09.2020 було надіслано скаргу позивача, та було запропоновано провести службове розслідування, проводилось службове розслідування наступним чином: ОСОБА_22 поїхав в ресторан без повідомлення подивитись, що там за ситуація з курточками, встановили, що достатня їх кількість, день до десяти, в трьох місцях вішаки у вільному доступі, відібрали пояснення у співробітників від усіх які могли їх надати, вивчали питання щодо заборони їх використовувати, було встановлено, що такого правила не існує щодо використання верхнього одягу, щодо журналу здоров`я то він зберігається лише місяць, працівник своєю рукою вносить запис, голова комісії змінилась, оскільки свідок пішла у відпустку, свідок повністю погоджується з висновками комісії, працівникам надається комерційний одяг, тому потреби не має використовувати свій особистий, заборонено використовувати особистий одяг, короткий строк для зберігання відеозапису.

- ОСОБА_15 (був головою комісії) суду показав, що особисто позивача не знає, тільки в рамках службового розслідування, під час службового розслідування максимально виключили керівництво ресторану у службовому розслідуванні, для об`єктивності, перше що зробили, це непланово ОСОБА_22 поїхав в ресторан для перевірки верхнього одягу, досить короткий строк для зберігання відеозапису, повністю підтвердив висновки викладені у акті про результати внутрішнього службового розслідування від 29.09.2020, порушень встановлено не було, курток достатньо близько 10 одиниць в трьох місцях.

- ОСОБА_16 (член комісії) суду показав, що їздив на позапланову перевірку, проводив опитування працівників та менеджерів які працювали разом з позивачем в ті дати, які вона вказала, курток було достатньо, був задоволений щодо їх кількості, зміг переглянути відеозапису, які зберігаються близько 2-3 тижні, працівники в желетках та в куртках десь за серпень, за період роботи позивача відеозапис не зберігся, повністю підтвердив висновки викладені у акті про результати внутрішнього службового розслідування від 29.09.2020, порушень встановлено не було, журнал здоров`я утилізовується через місяць, в ресторані ще було 5 чи 6 курток нових в архіві, які менеджер міг видати за проханням працівника, якщо б таке питання виникло.

Наведене свідчить, що позивачем переконливо не доведено, що є її процесуальним обов`язком, що до неї застосовувалися заборони щодо роботи в теплому одязі Підприємства, що відповідає температурі навколишнього середовища, оскільки теплий одяг, яким забезпечував відповідач позивача був наявний та був у вільному доступі для неї, та заборон щодо користування їм не було, навпаки із показів свідків зі сторони відповідача, судом встановлено, що менеджери ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» слідкували за тим, що працівники не виходили на вулицю без куртки.

Інші доводи, та докази сторін за встановлених обставин правового визначального значення для вирішення справи по суті не мають.

Аргументи позивача, як і її показання в якості свідка, зводяться до власного розуміння як суті обов`язків відповідача, як роботодавця, по відношенню до позивача, щодо забезпечення теплим одягом, так і чинного законодавства. У даній справі суд погоджується із доводами відповідача, які є доречними.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В обґрунтування завданої матеріальної шкоди позивач посилалась на те, що внаслідок незаконних дій відповідача вона отримала діагнози: пієлонефриту, пієлоциститу, інфекційного запалення сечових шляхів та похідних захворювань, та змушена була лікуватись та понесла матеріальні витрати на лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Даючи оцінку зазначеним вище доказам, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності не є достатніми та не підтверджують факту заподіяння відповідачем шкоди здоров`ю позивача.

Зокрема, із наданих суду виписок із медичної картки хворого, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між хворобами ОСОБА_4 та діями чи бездіяльністю ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД», як роботодавця. Навпаки відповідно до акта про результати внутрішнього службового розслідування від 29.09.2020 та акта від 27.07.2021 № К.В/2 384/875 Головного управління Держпраці у Київській області, суд встановив, відсутність складу цивільно-правової відповідальності.

Будь-яких неправомірних дій чи бездіяльності ПІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД» в межах предмету спору судом встановлено не було.

За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність позивачем протиправності діянь відповідача та факту заподіяння шкоди здоров`ю позивача, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Аналізуючи, передбачене ст. 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа указує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При розгляді даної справи судом не встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача. При цьому суд зауважує, що завданням цивільного судочинства, визначеним ст. 2 ЦПК України, є ефективний захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а не ілюзорний.

Відповідно до Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 по справі № 910/7164/19 суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до Постанови Верховного Суду по справі № 654/524/19 вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення її права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач, у разі порушення його суб`єктивного права, може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини, тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Суд встановив, що окрім недоведеності своїх позовних вимог, позивачем невірно обраний спосіб захисту.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись стст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Підприємства з іноземними інвестиціями «МАКДОНАЛЬДЗ ЮКРЕЙН ЛТД» про визнання права виконувати роботу в спецодязі та визнання права на оплату лікування за рахунок роботодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.