Номер провадження: 22-ц/813/8109/21
Номер справи місцевого суду: 513/852/20
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника АТ «Українська залізниця» - Саджинського Н.Я.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стороженко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

25.09.2020 року позивачка ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Стороженко О.П. звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просила:

-визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») № 821/ОС від 25.08.2020 року «Про припинення трудового договору» із провідником пасажирського вагону ОСОБА_1 за п.8 ст.36 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на посаді провідника пасажирського вагону з 25.08.2020 року;

стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6030,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 22.07.2020 року між Пасажирським вагонним депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_1 було укладено контракт № 27, зі строком дії з 28.07.2020 по 27.07.2021 року (далі Контракт). За пунктом 18 "а" Контракту додатковою підставою для його припинення та розірвання є встановлення факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів.

07.08.2020 року на станції Слов`янськ в останню хвилину перед відправленням поїзда сполученням Одеса-Костянтинівка-Одеса до вагону № 3 зайшов пасажир. Коли поїзд рушив, пасажир повідомив, що у нього відсутній проїзний документ, тому вона запропонувала пасажиру пройти до штабного вагону, де йому нададуть квитанцію на проїзд форми ГУ -57.

Про факт наявності безквиткового пасажиру позивачка відразу доповіла начальнику поїзда ОСОБА_2 .

Наказом начальника Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна № 821/ОС від 25.08.2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади провідника пасажирських вагонів з 25.08.2020 року на підставі п.8 ст.36 КЗпП України за порушення підпункту "а" п.18 Контракту від 22.07.2020 № 27.

Посилаючись на те, що факт порушення позивачкою Контракту не доведено належними та допустимими доказами, позивачка просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 03.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 821/ОС від 25.08.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту)» із провідником пасажирського вагона ОСОБА_1 за п.8 ст.36 КЗпП України.

ОСОБА_1 поновлено на посаді провідника пасажирського вагона резерву провідників Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 25.08.2020 року.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 186,20 грн. без урахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь з АТ «Українська залізниця» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

З АТ «Українська залізниця» на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» ставить питання про скасування рішення Саратського районного суду Одеської області від 03.03.2021 року, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, усні заперечення проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи даний трудовий спір, суд першої інстанції виходив із того, що за змістом ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт», трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення «Про дисципліну працівників залізничного транспорту України», іншими актами законодавства України про працю.

Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року за № 764 (із змінами, внесеними Постановою КМ № 630 від 26.04.2003 року) затверджений Перелік категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору. До зазначеної категорії відноситься провідник пасажирського вагона.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2020 року між Пасажирським вагонним депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та провідником пасажирських вагонів ОСОБА_1 було укладено контракт № 27, зі строком дії з 28.07.2020 по 27.07.2021 року (а.с.14-19). Наказом Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» № 704/ОС від 22.07.2020 року ОСОБА_1 була прийнята провідником пасажирського вагона резерву провідників на умовах контракту (а.с.21-22).

Повідомленням № ПКВЧД-3-14/665 про те, що у зв`язку з порушеннями провідником пасажирського вагона ОСОБА_1 , трудовий договір (контракт) № 27 від 22.07.2020 року з нею буде розірвано, а вона звільнена на підставі п.8 ст.36 КЗпП України не раніше ніж через два тижні після ознайомлення з цим повідомленням, з яким ОСОБА_1 ознайомлена 11.08.2020 року (а.с. 23).

12.08.2020 року начальник Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» звернувся до голови профспілкової організації депо з поданням про надання згоди на дострокове розірвання Контракту по п.8 ст. 36 КЗпП України з провідником пасажирського вагону резерву провідників ОСОБА_1 (а.с.26).

Однак, позивач ОСОБА_1 не є членом профспілкової організації пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна, проте члени профспілкового комітету голосували за дострокове розірвання Контракту по ст. 36 КЗпП України одноголосно, що підтверджується витягом з протоколу № 287 від 18.08.2020 р. засідання профспілкового комітету ПК ВЧД-3 профспілкової організації Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» (а.с.27).

З огляду на викладені обставини, наказом (розпорядженням) начальника Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна № 821/ОС від 25.08.2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади провідника пасажирського вагона резерву провідників 25.08.2020 року за п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі, передбаченій контрактом. Підставою звільнення в наказі зазначений підпункт "а" п.18 контракту від 22.07.2020 № 27, ст.36 КЗпП України (а.с.20). Однак, у вказаному наказі про звільнення позивачки не зазначені дата, час та місце встановлення факту порушення контракту, за вчинення якого була звільнена ОСОБА_1 , а також не конкретизовано, в чому полягає зазначене порушення. В наказі не наведено перелік документів (акти, записи з рейсового журналу, пояснення безквиткового пасажиру, пояснення ОСОБА_1 , тощо), на підставі яких був зроблений висновок про встановлення факту перевезення ОСОБА_1 одного і більше безквиткових пасажирів.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції обгрунтовано пославшись на п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав, що відповідачем не конкретизовано порушення позивачем ОСОБА_1 умов Контракту та не доведено факту перевезення одного і більше безквиткових пасажирів саме позивачем ОСОБА_1 .

Так, на підтвердження факту перевезення ОСОБА_1 безквиткового пасажиру представник відповідача надав до суду першої інстанції рейсовий журнал № 45 пасажирського поїзда № (форма ВУ-6), який розпочато 11.07.2020 року та протокол № ПКВЧД-3-16/318 від 11.08.2020 р. оперативної наради.

В рейсовому журналі є запис такого змісту: «На дільниці Краматорськ - Лозова було здійснено обхід поїзда, в вагоні № 3/14320 був виявлений безквитковий пасажир. Пасажиру оформлено проїзд до станції Барвінкове» (а.с.100). Тобто, вказаний запис не містить відомостей про дату, час та місце проведення перевірки та виявлення безквиткового пасажира, прізвище провідника, який обслуговував вагон № 3 на час виявлення безквиткового пасажиру.

Згідно протоколу № ПКВЧД-3-16/318 від 11.08.2020 р. оперативної наради при начальнику пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна зафіксовано розгляд оперативної інформації стосовно перевезення безквиткового пасажира у вагоні № 3 поїзда № 91 сполученням Костянтинівка - Одеса в добу 07.08.2020 р. Як зазначено у вказаному протоколі "встановлено, що в період з 06.08. по 08.08.2020 вагон № 03/14320 поїзда № 92/91 сполученням Одеса - Костянтинівка - Одеса обслуговували два провідника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під керівництвом начальника поїзда ОСОБА_2 . Начальник поїзда повідомив, що під час обходу поїзда згідно графіка, після ст. Слов`янськ, провідник вагона № 03 ОСОБА_1 доповіла йому, що по ст. Краматорськ здійснила посадку пасажира без проїзного документа для подальшого оформлення проїзду начальником поїзда. Начальник поїзда роз`яснив провіднику, що її дії були не вірними, що посадка здійснюється тільки з дозволу начальника поїзда і тільки у штабний вагон. Зі слів провідника, вона розгубилась, коли пасажир підбіг до вагону в останню хвилину перед відправленням. Начальник поїзда оформив пасажиру квитанцію ф. ГУ-57 на проїзд" (а.с.24).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що за змістом п.п. 18.1, 18.5, 18.6 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом № 1196 від 27.12.2006 р. Міністерства транспорту та зв`язку України, контроль за перевезенням та обслуговуванням пасажирів здійснюється службовими та посадовими особами перевізника в межах наданих їм повноважень лише під час виконання ними службових обов`язків. Результати перевірки особи, які здійснюють контроль, записують у рейсовий журнал поїзда (журнал про контроль на вокзалі), а у разі виявлення фактів оформлення проїзних документів з порушенням цих правил повинні скласти акт і направити його відповідним підприємствам для реагування та вжиття заходів. Якщо під час здійснення контролю поїзда виявлено пасажира без проїзного документа або з безплатним проїзним документом, але за відсутності у пасажира документа, що підтверджує право на таку пільгу, то він уважається безквитковим і повинен сплатити штраф та оплатити проїзд від станції посадки до місця призначення.

Крім того, відповідно до п.п. 3.4, 4.1, 4.3 Порядку проведення перевірок пасажирських поїздів в системі залізничного транспорту, затвердженого наказом Укрзалізниці від 24.06.2011№ 370-Ц передбачено, що виявлені випадки, в тому числі і перевезення безквиткових пасажирів, під час перевірки оформлюються актами ЛУ-4; перші екземпляри актів направляються для вжиття заходів керівництву залізниць приписки поїздів, другий - під розпис лишається керівнику поїзної бригади, а третій - у справи контролюючого органу; на основі записів у рейсовому журналі, копій актів, телеграфних повідомлень, керівництво залізниці проводить оперативний розбір допущеного порушення з викликом винних осіб, та вживає конкретних заходів впливу.

Однак, в даному випадку акт за формою ЛУ-4 не складався, квитанції про сплату безквитковим пасажиром коштів за проїзд та квитанції про сплату штрафу в матеріалах справи відсутні, відсутні пояснення з цього приводу безквиткового пасажиру та провідників, які обслуговували вагон № 3. Тобто, факт перевезення безквиткового пасажиру не було зафіксовано належним чином.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, згідно з графіком чергувань провідників вагонів поїзда 92/91 Одеса-Костянтинівка-Одеса, який знаходився в рейсі з 06 серпня до 08 серпня 2020 року, вагон 3/14320 обслуговувала провідник вагона ОСОБА_3 2 зміна; вагони 3 та 4 - провідник ОСОБА_1 3 зміна; вагон 4/14858 провідник ОСОБА_4 1 зміна (а.с.98). Відповідно до виписки з графіку роботи провідників поїзда 92 Одеса-Костянтинівка з 01.06.2020 р. при нормі обслуговування 3 на 2 вагона:

1 зміна 15:14-22.08; 03:38-10:27; 14-34-16:37; 22:24-12:06.

2 зміна 15:14-03:38; 09:10-12:30; 16:37-22:24; 04:11-12:06.

3 зміна (підміна) 15:14-16:34; 22:08-10:27; 12:30-14:34; 16:37-04:11; 09:58-12:06 (а.с.101).

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після пункту обороту Костянтинівка ОСОБА_1 працювала в 3 зміні на вагоні № 3, починаючи з 16:37 годин 07.08.2020 по 04:11 годину, і що саме в цей період часу був встановлений факт перевезення безквиткового пасажиру, оскільки в рейсовому журналі не зазначений час та конкретне місце проведення перевірки та виявлення безквиткового пасажиру. Крім того, згідно графіку роботи провідників 2 зміна триває з 16:37 години до 22:24 години та у вказаний період часу відповідно до графіку чергувань вагон № 3 обслуговувала інший провідник.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав незаконним та скасував наказ (розпорядження) Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 821/ОС від 25.08.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту)» із провідником пасажирського вагона ОСОБА_1 за п.8 ст.36 КЗпП України, поновив її на посаді провідника пасажирського вагона резерву провідників Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 25.08.2020 року, стягнув з АТ «Українська залізниця» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 186,20 грн. без урахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів, допустив негайне виконання рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь з АТ «Українська залізниця» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та стягнув АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що на теперішній час ОСОБА_1 звільнена із вказаної посади за закінченням дії Контракту, який закінчив свою дію 27.07.2021 року, що підтверджено представниками сторін в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про відсутність порушень строку звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади, то вони є слушними, оскільки наказ (розпорядження) № 821/ОС був винесений 25.08.2020 року, тобто через 14 днів з дня отримання ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення, однак дані доводи не є підставою для скасування ухваленого судового рішення і відмови позивачу ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено після відзиву судді Сегеди С.М. із відпустки - 18 січня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева