_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/161/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Белінської Ганни Сергіївни,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу:

- за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна;

- за зустрічним позовом ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_3 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 12.07.2019 року провадження у справі відкрито.

06.08.2019 року до суду надано зустрічну позовну заяву.

08.10.2019 року позивачем ОСОБА_1 надано відзив на зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні 09.10.2019 року суд ухвалив прийняти зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та розглядати з первісним позовом в одному провадженні.

27.01.2020 року представником ОСОБА_7 адвокатом Жмудом О.В. до суду надано уточнену зустрічну позовну заяву в порядку п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, в якій позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 :

- квартиру АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 ;

- грошові кошти (заробітну плату) в сумі 417001, 9 доларів США.

Поділити спільне майно подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 74 кв.м, житловою 23,2 кв.м.;

- залишити в особистій приватній власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою 18, 5 кв.м.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 суму в розмірі 208500,95 доларів США;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 понесені у справі судові витрати.

В ході проведення підготовчих дій сторони скористались процесуальними правами та надавали письмові пояснення щодо доказів, щодо допиту свідків. Всі клопотання, в тому числі і про витребування доказів, були обговорені в підготовчих судових засіданнях, та розглянуті. Судом отримано відповіді на ухвали суду щодо витребування доказів.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

11.03.2021 року представником позивача ОСОБА_2 до суду подані додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 первісні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

12.03.2021 року відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали зустрічні позовні вимоги, які просять задовольнити. Під час розгляду справи - 18.12.2020 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 була допитана в якості свідка, згідно її письмової згоди.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_6 ними за рахунок спільних грошових коштів була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , в якій після розірвання шлюбу проживає відповідач з дітьми. Оскільки вказаний об`єкт нерухомості є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач звернувся до суду з метою поділу вказаного майна та просить визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_7 посилається на те, що з 2006 року вона познайомилась з позивачем ОСОБА_1 , з яким з 2009 року почали проживати однією сім`єю, а в 2011 році зареєстрували шлюб. За час спільного проживання була придбана квартира АДРЕСА_5 , а за час перебування в зареєстрованому шлюбі квартира АДРЕСА_4 . Окрім того об`єктом права спільної сумісної власності позивач за зустрічним позовом зазначає грошові кошти (заробітну плату ОСОБА_1 ) у сумі 417001,90 доларів США, що не були витрачені на потреби в сім`ї. При цьому позивач за зустрічним позовом вказує, що оскільки квартири є неподільними речами, та те, що ОСОБА_8 проживає з двома неповнолітніми доньками в квартирі АДРЕСА_4 , яким необхідна окрема кімната, а також те, що відповідач зловживанням довірою приховував від дружини свою заробітну плату та використав її без відома та згоди, що завдало шкоди інтересам сім`ї, то обґрунтованим є передання у власність позивачу за зустрічним позовом квартири АДРЕСА_4 , залишення у власності відповідача квартири АДРЕСА_5 , а також стягнення з відповідача Ѕ частини заробітку відповідача, що не був витрачений в інтересах сім`ї. При цьому позивач ОСОБА_3 зазначає, що вказаний заробіток ОСОБА_1 отримувала його мати ОСОБА_9 .

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 посилається на те, що квартира АДРЕСА_5 є його особистою власністю, оскільки сторони по справі не проживали однією родиною до реєстрації шлюбу, в зв`язку з чим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який підлягає поділу, є лише квартира АДРЕСА_4 . Стосовно грошових коштів, Ѕ частину яких просить стягнути позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що вказані кошти були витрачені на потреби сім`ї та не приховувались ним від дружини, так як дружина працювала в офісі фірми від якої він ходив у рейси, а його мати ОСОБА_9 після отримання грошей відразу передавала їх його дружині, або передавала йому після повернення із рейсу. Всі кошти були витрачені на сім`ю.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 29.05.2010 року ОСОБА_10 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_5 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. та складається в цілому з однієї кімнати /а.с.55-56/.

З пункту 4 Договору вбачається, що Покупець своєю заявою, яка є у справах нотаріуса ОСОБА_11 , свідчить, що не перебуває, у зареєстрованому законом, шлюбі та не знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, тому гроші, за які купується квартира за цим договором, є його особистою приватною власністю, про що Продавець повідомлений на підставі заяви, яка зберігається у справах нотаріуса.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 18.11.2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1918. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_12 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 /т. 1а.с.36/.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народились діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_13 (свідоцтва про народження від 10.04.2015 року серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно) /а.с.37,38/.

Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., 20.03.2015 року ОСОБА_14 передала у власність (продала), а ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_4 , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. та складається в цілому з двох житлових кімнат.

З пункту 3 Договору вбачається, що вказана в договорі квартира набувається за згодою дружини Покупця, ОСОБА_6 , на підставі заяви, справжність підпису під якою засвідчено Калашник О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 20.03.2015 за реєстровим № 178, яка зберігається у справах нотаріуса.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2015 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , розмір частки 1/1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано /а.с.39/. При цьому в рішенні суду зафіксовано, що з липня 2018 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та є чинним на теперішній час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є моряком, працює на іноземних суднах та в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 перераховував заробітну плату на рахунок, відкритий в ПАТ АБ «Південний», про що суду надані відповідні виписки /а.с.238-241/.

Відповідно до Звіту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_15 ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , станом на 13.11.2019 року становить 1451658 грн./а.с.109-136/.

Відповідно до Звіту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_15 ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_7 , станом на 13.11.2019 року становить 658913 грн. /а.с.137-161/.

Матеріали справи містять копію заяви-відповіді свідка ОСОБА_16 на адвокатський запит, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежан А.В. 17.09.2019 року, в якій ОСОБА_16 повідомляє, що є рідним братом ОСОБА_6 , в зв`язку з чим йому відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 починаючи з 2009 року разом проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У 2010 році ОСОБА_6 та ОСОБА_1 разом проживали та вели спільне господарство в належній ОСОБА_16 квартирі АДРЕСА_8 . Після повернення у 2011 році ОСОБА_1 з рейсу, стосунки між сестрою та ОСОБА_1 були офіційно оформлені шляхом реєстрації шлюбу. Шлюбні стосунки між сестрою та ОСОБА_1 були припинені влітку 2018 року /а.с.172/.

18.12.2020 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 була допитана в якості свідка та пояснила суду, що познайомились вони з позивачем в 2007 році та на початку 2009 року почали проживати разом, коли батьки чоловіка розійшлися. Почали проживати з батьком ОСОБА_1 , потім через алкоголь батько почав погрожувати та відповідач повернулася до гуртожитку. З липня 2009 року сторони знімали квартиру на АДРЕСА_9 , де жили як подружжя. ОСОБА_17 ходив в рейси. В 2010 році батько продав квартиру, тому ОСОБА_1 винаймав житло на АДРЕСА_10 , де сторони також разом проживали. Потім брат відповідача купив квартиру на АДРЕСА_11 , там також проживали. ОСОБА_1 двічі ходив в рейс, збирав гроші та купив квартиру на ім`я мами, коли сторони проживали разом. Відповідач ОСОБА_3 зазначає, що після одруження восени 2011 року була придбана квартира на АДРЕСА_12 . У сторін були окремі бюджети, відповідач сплачувала за комунальні послуги, їжу, а позивач складав гроші на житло. Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що мати позивача їй грошей не привозила. Один раз тільки привезла, відповідач сховала їх в манеж, потім позивач їх забрав, так як всі гроші зберігав у батька в гаражі. Мати позивача привозила 500 доларів на дітей, але відповідач відмовилась їх брати. Довіреності він на відповідача не виписував, так як не довіряв через розлучення батьків.

В ході судового розгляду справи судом також були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні 18.12.2020 року, пояснила, що є матір`ю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_18 більше року не бачила, ніяких відношень не підтримують. Свідок ОСОБА_9 зазначає, що сторони по справі познайомились в 2006 році, з 2007 року почали зустрічатися між рейсами ОСОБА_1 , який почав ходити в рейси ще з 2002 року. До реєстрації шлюбу в жовтні 2009 року продали квартиру на АДРЕСА_13 , ОСОБА_1 залишився з батьком, який віддав йому половину суми від продажу квартири на ОСОБА_19 . Додавши зароблені в наступному рейсі кошти в червні 2010 року позивач купив квартиру на АДРЕСА_10 . До шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом не проживали. Свідок ОСОБА_9 зазначила, що син видав їй довіреність на зняття коштів з його рахунку. Самостійно свідок цього не могла робити, їздила зі своїм співмешканцем ОСОБА_20 в банк та потім влни відвозили гроші невістці. Скільки грошей зняла та віддала невістці, не пам`ятає. Також не пам`ятає, скільки разів привозила гроші.

Допитана в судовому засіданні 24.12.2020 року в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що познайомилась з ОСОБА_18 в 2009 році, разом проживали в гуртожитку під час навчання в Університеті. Коли ОСОБА_1 повернувся з рейсу, брат ОСОБА_18 поміг перевезти її речі в квартиру, яку вони з позивачем винаймали. Сторони проживали разом, у них був спільний побут, жили в квартирі його батьків, які на той час розійшлися. Коли ОСОБА_22 був в рейсі ОСОБА_23 поверталась в гуртожиток.

Свідок ОСОБА_24 , допитана 24.12.2020 року в режимі відео конференції, суду пояснила, що з ОСОБА_18 в 2004-2008 роках навчались в одній групі університету. На четвертому курсі зблизились та зі слів ОСОБА_25 свідок знала, що вона зустрічається з ОСОБА_17 , були серйозні стосунки, так як він подарував обручку з камінцем. З п`ятого курсу свідок не ходила на навчання, так як влаштувалась на роботу. Зустрічалась з подругою в квартирі на АДРЕСА_9 , де ОСОБА_25 з ОСОБА_17 разом проживали, потім в п`ятикімнатній квартирі брата ОСОБА_26 сторони також разом проживали, а потім в квартирі ОСОБА_25 та ОСОБА_17 на АДРЕСА_12 , де вони жили разом з дітьми. Відповідач швидко вийшла з декрету, так як потрібно було утримувати дітей. До зарплати ОСОБА_17 мала доступ тільки його мати.

В судовому засіданні 19.02.2021 року свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що з 2008 по 2016 рік перебував у фактичних шлюбних стосунках з матір`ю позивача ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_27 зазначив, що в листопаді 2008 року ОСОБА_1 жив з батьком, а його мати з ОСОБА_27 жили на АДРЕСА_10 . Потім в даному будинку ОСОБА_1 придбав квартиру. Барський та мати позивача залишили арендовану квартиру та перейшли жити в квартиру, яку придбав ОСОБА_1 . В даній квартирі свідок робив ремонт. Після рейсу ОСОБА_1 повернувся в свою квартиру, так як батько квартиру продав. Тому свідок ОСОБА_27 сходився з ОСОБА_12 , коли позивач ОСОБА_1 ходив в рейси. Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що бачив відповідача ОСОБА_18 рази три, не спілкувався з нею. На вул. Кримській Калініна не жила, з батьком ОСОБА_12 також не проживала. Перша квартира, де жили ОСОБА_1 з ОСОБА_18 - на Люстдорфській дорозі, де вони прожили рік. В цій квартирі свідок робив ремонт. Потім ОСОБА_1 з ОСОБА_18 купили квартиру на АДРЕСА_12 . Свідок возив туди гроші з банка, які по довіренності отримувала мати позивача зробив ремонт і в цій квартирі. Коли ОСОБА_18 народила дітей, нікого туди не пускала. Свідок ОСОБА_27 зазначив, що після народження дітей, коли ОСОБА_1 був в рейсі, вони з його матір`ю возили гроші з банка відповідачу. Мати знімала гроші в банку та відвозила відповідачу ОСОБА_18 . В банк свідок заходив разом з ОСОБА_12 , відвозив її до невістки на пр. ОСОБА_28 . Їздили кожен місяць. Свідок ОСОБА_27 вказав, що ОСОБА_12 отримувала гроші по 4-6-8 тисяч доларів. Найбільша сума була 19 тисяч. Чого довіреність була оформлена на маму, свідок не знає. Розписок з невістки мати позивача та він не брали. Деяка частина коштів зберігалась матір`ю до повернення сина з рейсу та ні одного цента Барський зі ОСОБА_9 не витрачали, так як вони жили за бюджет, який заробляв Барський .

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 18.11.2011 року та 20.03.2015 року купили квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

Таким чином, придбана в період шлюбу квартира АДРЕСА_4 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права власності на Ѕ частку спірної квартири.

Зустрічні позовні вимоги відповідача ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на вказану квартиру в цілому задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 зокрема просить про визнання об`єктом права спільної сумісної власності сторін квартири АДРЕСА_5 . Суд зазначає, що вказана квартира була придбана позивачем ОСОБА_1 до укладення шлюбу. Відтак для визнання вказаної квартири об`єктом спільної сумісної власності доказуванню підлягають обставини щодо спільного проживання сторін однією сім`єю на час придбання квартири.

З цього приводу суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_3 на підтвердження її слів окрім пояснень свідків не надано жодних належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів. До показань свідків з вказаних питань суд ставиться критично, оскільки свідками є друзі ОСОБА_3 , які не мали близьких стосунків з подружжям, та окрім того в своїх поясненнях свідки зазначають, що бачили ОСОБА_1 лише кілька разів, більшість наданої суду інформації, отримана свідками зі слів відповідача ОСОБА_3 . Окрім того стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували спільне проживання, ведення сторонами спільного господарства, спільної участі на утримання житла і т. ін.

За таких підстав суд вважає доводи сторони ОСОБА_3 щодо проживання однією сім`єю зі ОСОБА_1 до шлюбу не доведеними, в зв`язку з чим вимога щодо визнання квартири АДРЕСА_5 об`єктом спільної сумісної власності є безпідставною.

Стосовно зустрічної позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності грошових коштів (заробітної плати) в сумі 417001,9 доларів США та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 208500,95 доларів США суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

При цьому, до того часу, поки не буде доведене протилежне, вважається, що кожен з подружжя при розпорядженні спільним майном діє в інтересах подружжя. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що сам по собі факт отримання довіреною особою заробітної платні не говорить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини.

З показань свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_9 вбачається, що всі грошові кошти, які ОСОБА_9 знімала з банківського рахунку свого сина, вона віддавала синові, після його повернення із рейсів, або привозила невістці. При цьому стороною ОСОБА_3 не доведено, що вказані кошти залишились у володінні свідка ОСОБА_9 або були витрачені позивачем ОСОБА_1 не на користь сім`ї. При цьому твердження ОСОБА_1 щодо витрат його заробітку ОСОБА_3 не на потреби їх сім`ї, а частково на придбання квартири для тещі та тестя без його відома, під час перебування в рейсі, також не підтверджені належними доказами, а є його припущенням.

За таких обставин суд погоджується з тим, що заробітна плата позивача ОСОБА_1 в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте підстав для стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 208500,95 доларів США немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню лише в частині визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 . В іншій частині зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як не обґрунтовані та не доведені належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, 60, 61, 63, 69-71 СК України, ст. ст. 355, 368, 372 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна задовольнити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 22.03.2021 року.

Суддя Васильків О.В.