Справа № 296/6116/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Сингаївської Т.В., Рабчинської Я.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача Антоневської О.П., Бугайчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" про скасування наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за період мобілізації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 21.07.2020 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" (далі також відповідач, Товариство), в якому просив: стягнути з відповідача середній заробіток за період мобілізації в особливий період з 06.11.2018 по 05.05.2020 у сумі 75 600 грн. та моральну шкоду 10 тис. грн.

1.2. 21.08.2020 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, остаточно просив:

(і) скасувати наказ Товариства від 05.11.2018 №185к/тр про звільнення позивача з 05.11.2018 на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України. Змінити дату звільнення позивача з Товариства та вважати датою такого звільнення 05.05.2020 день демобілізації з Збройних сил України;

(іі) стягнути з Товариства середній заробіток за період мобілізації в особливий період з 07.11.2018 по 05.05.2020 у сумі 156 656 грн. та моральну шкоду 10 тис. грн.

1.3. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 21.08.2018 позивач був прийнятий на посаду газоелектрозварювальника ручного зварювання Товариства. На підставі наказу Товариства від 23.10.2018 позивач був під розписку повідомлений по необхідність прибути з 25.10.2018 по 05.11.2018 до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату. 29.10.2018 позивач отримав розписку про відправку у команді 6143 та 06.11.2018 відбув на строкову військову службу до Збройних сил України, про що повідомив керівництво Товариства.

1.4. Позивач стверджував, що наказ відповідача про його звільнення з 05.11.2018 на підставі п. 2 ст. 36 КзПП України у зв`язку з закінченням строкового трудового договору є незаконним, оскільки зі змістом трудової угоди він ознайомлений не був та в наказі про прийняття його на роботу не зазначено строку укладення трудової угоди. Також позивач зазначав, що з оспорюваним наказом про його звільнення він ознайомлений не був, трудову книжку не отримував та після демобілізації 18.05.2020 звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про його заробітну плату, наказу про звільнення, сплаченого середнього заробітку за період служби в Збройних силах України та трудової книжки, однак лише 07.08.2020 отримав копію наказу про його звільнення разом з відзивом на позов.

1.5. Посилаючись на те, що позивач був призваний на строкову військову службу з Товариства, а тому за ним зберігається місце роботи, посада та середній заробіток в Товаристві за весь період проходження військової служби в зв`язку з мобілізацією в особливий період, останній вказував на порушення відповідачем його трудових прав, передбачених ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 49, ст. 119 КЗпП України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом про скасування наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за період мобілізації з 07.11.2018 по 05.05.2020 у сумі 156 656 грн. та завданої моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 10 тисяч гривень.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.07.2020, справа № 296/6116/20 передана на розгляд судді Шалоті К.В.

2.2. 23.07.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/6116/20, розгляд якої вирішено проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. За клопотанням позивача витребувано у відповідача наказ про звільнення, довідку про заробітну плату та трудову книжку позивача, а також журнал реєстрації трудових книжок в оригіналі для огляду в судовому засіданні.

2.3. 06.08.2020 представник Товариства подав відзив на позовну заяву, в якому вказувалося, що 21.08.2018 з позивачем був укладений строковий трудовий договір та 05.11.2018 позивач був звільнений з роботи у зв"язку із закінченням строку дії трудового договору та у день звільнення позивач був присутній на роботі, однак отримувати трудову книжку відмовився, залишив територію підприємства. У листопаді-грудні 2018 року позивачу направлялися повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та розрахункових у зв"язку зі звільненням.

Посилаючись на те, що на дату призову позивач не являвся працівником Товариства; позивачем не надано доказів наявності правових підстав стягнення з відповідача моральної шкоди, а також вказуючи на пропуск позивач строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП, просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача та відмовити у позові повністю.

2.4. 26.10.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому вказував, що повідомив керівництво Товариства про те, що відбуває на службу в Збройні Сили України, з 07.11.2018 по 05.05.2020 перебував у військовій частині в м.Слов"янськ Донецької області та в м.Житомир не приїзжав, наказ про звільнення з Товариства не отримував та до 07.08.2020 з ним ознайомлений не був, трудову книжку не отримував, зміст письмової трудової угоди йому не відомий. Також позивач стверджував, що був призваний на строкову військову службу з Товариства, а тому за ним зберігається місце роботи, посада та середній заробіток в Товаристві за весь період проходження військової служби у зв"язку з мобілізацією в особливий період, та оскільки позивач демобілізований зі Збройних Сил України 05.05.2020, то саме цей день має бути датою звільнення з Товариства, у зв"язку з чим він має право на середній заробіток за період з 07.11.2018 по 05.05.2020 у сумі 156 656,52 грн та компенсацію моральної шкоди у сумі 10 тис. грн.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

3.1. 20.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до генерального директора Товариства із заявою, в якій просив прийняти електрозварювальником ручного зварювання 21.08.2018 за строковим трудовим договором у зв`язку з сімейними обставинами, що стверджується копією заяви (а.с.30).

3.2. З 21.08.2018 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Товариство на посаду електрозварювальника ручного зварювання 3-го розряду за строковим трудовим договором, з відрядною формою оплати праці, що стверджується копією наказу №133к/тр від 20.08.2018 (ас.31).

3.3. 21.08.2018 між Товариством та ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір, згідно якого позивач приймається на посаду (роботу) електрозварювальника ручного зварювання, з моменту підписання договору та дати видачі наказу до 05.11.2018 включно (а.с. 32-34).

3.4. 23.10.2018 ОСОБА_1 ознайомився з наказом Товариства про прибуття з 25.10.2018 по 02.11.2018 до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату, а 29.10.2018 позивач отримав повістку про явку для відправлення у команді 6143/06.11.18, що стверджується копіями наказу №58 а/г від 23.20.2018 та розписки про отримання повістки від 29.10.2018 (а.с.6,7).

3.5. 05.11.2018 ОСОБА_1 звільнений з посади електрозварювальника ручного зварювання, у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, що стверджується копією наказу відповідача №185к/тр від 05.11.2018 (а.с.34).

3.6. 06.11.2018 ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби, призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 07.11.2018, що стверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 06.11.2018 (а.с. 82).

3.7. 12.11.2018 та 05.12.2018 Товариство направило на адресу ОСОБА_1 листи від 12.11.2018 №1059 та від 04.12.2018 №1273 про необхідність прибути за трудовою книжкою та розрахунковими коштами до Товариства, що стверджується квитанціями АТ «Укрпошта» та описами вкладення в цінні листи від 12.11.2018 та 05.12.2018 (а.с.37-40).

3.8. 26-27.12.2018 Управлінням держпраці у Житомирській області проведено інспекційне відвідування у Товаристві за наслідком якого складено акт №ЖТ4506/88/АВ від 27.12.2018, згідно якого порушень Товариством трудового законодавства не встановлено (а.с 41-46).

3.9. В період з 22.12.2018 по 20.01.2019, з 02.02.2019 по 16.10.2019, з 27.10.2019 по 02.03.2020, з 07.03.2020 по 05.05.2020 ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Слов`янськ Донецької області, що стверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 від 05.05.2020 (а.с 128).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

4.2. Згідно із статтею 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

4.3. Згідно статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

4.4. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

4.5. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

4.6. Частиною другою статті 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадянин України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

4.7. Частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

4.8. Відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України за працівниками призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-агробудіндустрія" як роботодавцем та ОСОБА_1 як працівником було укладено строковий трудовий договір, згідно п. 1.3. якого працівник приймається на посаду (роботу) електрозварювальника ручного зварювання, а згідно п. 1.4. цього договору, останній набирає чинності з моменту його підписання та на підставі наказу і діє з дати видачі наказу до 05.11.2018 включно.

5.2. При цьому, наказом Товариства №133к/тр від 20.08.2018 позивач був прийнятий на роботу в Товариство на посаду електрозварювальника за строковим трудовим договором з 21.08.2018 на підставі заяви позивача від 20.08.2018, в якій останній просив прийняти його на роботу 21.08.2018 за строковим трудовим договором у зв`язку з сімейними обставинами.

5.3. Зі змісту Наказу Товариства від №185к/тр від 05.11.2018 вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з посади електрозварювальника ручного зварювання 05.11.2018, у зв`язку із закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

5.4. Слід зазначити, що строковий трудовий договір є видом трудового договору, що укладений на певний строк та закінчення строку трудового договору є підставою для його припинення відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП.

5.5. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що останній не знайомий зі змістом укладеного з відповідачем трудового договору №615 від 21.08.2018, оскільки відповідно до положень цього договору, останній укладено в двох примірниках на трьох сторінках, які зберігаються у кожної зі сторін і мають однакову юридичну силу, під чим міститься підпис позивача. При цьому, оглянувши оригінал трудового договору №615 від 21.08.2018 у судовому засіданні позивач визнав, що підпис зроблений у вказаному договорі належить саме йому.

5.6. Позивач не оспорював правомірність укладеного з ним трудового договору №615 від 21.08.2018, зокрема, строку тривалості трудових відносин, на який позивач наймався на роботу. При цьому, укладений з позивачем трудовий договір №615 від 21.08.2018 не визнаний недійсним, а презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) у встановленому законом порядку позивачем не спростована, а тому вказаний трудовий договір слід вважати чинним.

5.7. Щодо неотримання позивачем трудової книжки у день звільнення слід зазначити, що відповідно до складеного акту Товариства від 05.11.2018 за підписом чотирьох посадових осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення №185К/тр та від отримання трудової книжки та розрахункових коштів, покинув територію Товариства о 10 год. 06 хв.

5.8. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Товариством направлялися на адресу позивача листи про необхідність прибути за трудовою книжкою та розрахунковими коштами до Товариства, зокрема: листи від 12.11.2018 №1059 та від 04.12.2018 №1273, що надсилалися на адресу позивача цінними листами з описом вкладення 12.11.2018 та 05.12.2018 відповідно.

За таких обставин суд дійшов висновку, що затримка в отриманні позивачем трудової книжки у день звільнення, виникла не з вини відповідача, а зумовлена поведінкою позивача.

5.9. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що питання додержання Товариством вимог законодавства про працю стосовно звільненого ОСОБА_1 були предметом перевірки Управління держпраці у Житомирській області, за наслідком проведення якої будь-яких порушень з боку Товариства встановлено не було (а.с. 41-46).

5.5. Щодо дотримання гарантій, передбачених частиною третьою статті 119 КЗпП України під час звільнення позивача з роботи слід зазначити, що між працівником, призваним на строкову військову службу та роботодавцем зберігаються трудові відносини, і працівник увільняється від виконання посадових обов`язків із збереженням середнього заробітку.

5.10. Натомість, з наявного в матеріалах справи військового квитка серії НОМЕР_1 оформленого на ім`я позивача 06.11.2018 вбачається, що ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу та направлений у військову частину 07.11.2018, тобто вже після припинення трудових відносин з Товариством, яке мало місце 05.11.2018.

5.11. Отже, приймаючи до уваги, що трудові відносини позивача з Товариством припинилися 05.11.2018 у зв`язку із закінчення строку трудового договору, що відповідає п. 2 ч. 1 ст 36 КЗпП України, тобто до дати призову позивача на строкову військову службу в Збройні Сили України, яке мало місце 06.11.2018, суд дійшов висновку, що станом на дату звільнення з Товариства на позивача не поширювались гарантії, передбачені частиною третьою статті 119 КЗпП України та частиною другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

5.12. З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними позовні вимоги про скасування наказу Товариства від №185к/тр від 05.11.2018 про звільнення позивача на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, зміну дату звільнення позивача на 05.05.2020 (день демобілізації з Збройних Сил України), стягнення середнього заробітку за період мобілізації в особливий період з 07.11.2018 по 05.05.2020, а також відшкодування моральної шкоди.

5.13. Разом з тим, враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог по суті, суд не вбачає необхідним вдаватися до розгляду питання дотримання строку звернення до суду.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, однак позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому витрати зі сплати судового збору покладаються за рахунок держави.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю

"Житомир-агробудіндустрія",

місцезнаходження за адресою:

10025, м.Житомир, вул. Промислова, 10,

код за

Суддя К. В. Шалота