Номер провадження: 22-ц/813/8972/21
Номер справи місцевого суду: 522/7802/21
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A адвоката Селіванова С.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коваля А.М.,

представника ТОВ «УКРІМПОРТ КV» - адвоката Лети М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A - адвоката Мойси Єгора Валерійовича, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРІМПОРТ КV», про визнання недійсними свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05.05.2021 року Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A., в особі представника адвоката Мойси Є.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Державного підприємства (далі ДП) «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «УКРІМПОРТ КV», про визнання недійсними свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником знаків на товари та послуги «CRICOVA» згідно даним Міжнародного реєстру по реєстрації знаків, а тому позивач зазначив, що фізична особа ОСОБА_1 на даний час незаконно володіє правами на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що створює перешкоди у діяльності позивача.

Також позивач зазначив, що у Державному реєстрі свідоцтв України містяться відомості про реєстрацію Свідоцтв про право власності ОСОБА_1 на знаки для товарів та послуг з використанням найменування «CRICOVA», а тому просив суд визнати недійсними свідоцтва №№ 31977, 31978, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та зобов`язати ДП «Український інститут інтелектуальної власності» опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомості про визнання недійсними повністю вказаних свідоцтв та внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі представник Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A - адвокат Мойса Є.В. ставить питання про скасування ухвали суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ДП «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: ТОВ «УКРІМПОРТ КV» про визнання недійсними свідоцтв на знак для товарів та послуг та зобов`язання вчинити певні дії.

В позовній заяві Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A. посилався на те, що Combinatul de Vinuri « ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником знаків на товари та послуги « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно даних Міжнародного реєстру по реєстрації знаків та зазначив, що фізична особа ОСОБА_1 на даний час незаконно володіє правами на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що створює перешкоди у діяльності позивача.

Крім того, позивач також зазначив, що у Державному реєстрі свідоцтв України містяться відомості про реєстрацію Свідоцтв про право власності ОСОБА_1 на знаки для товарів та послуг з використанням найменування «CRICOVA» та просив суд визнати недійсними свідоцтва №№ 31977, 31978, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (всього 8) та зобов`язати ДП «Український інститут інтелектуальної власності» опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомості про визнання недійсними повністю вказаних свідоцтв та внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України.

Разом з тим, як було зазначено вище, оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження у справі. Підставою для відмови у відкритті провадження у справі було те, що даний спір має бути розглянутий за правилами господарського судочинства. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що із доданої до матеріалів справи Ексклюзивної дистриб`юторської угоди №22-V від 13 грудня 2007 року та Додаткової угоди №01 від 13 грудня 2007 року до Ексклюзивної дистриб`юторської угоди вбачається, що вони укладені між Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A. та ТОВ «УКРІМПОРТ КV», які є юридичними особами.

Крім того, суд вказав, що викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначаючи докази, що підтверджують вказані обставини, останні не доводять цивільну юрисдикцію за предметом спору.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ч.2 п.2 ст. 20 Господарсько-процесуального кодексу (далі ГПК) України спори щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси розглядає Вищий суд з питань інтелектуальної власності, який на даний час не діє.

Частиною 1 ст. 4 та ст. 5 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Крім того, ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, згідно ст. 2 ГПК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Проте, із тексту позовної зави вбачається, що позивач, яким є суб`єкт господарювання - Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A., звернувся до суду з позовом, у тому числі до фізичної особи ОСОБА_1 , який є власником торгових знаків для товарів і послуг з використання найменування «CRICOVA», що підтверджується відповідними Свідоцтвами, про визнання цих Свідоцтв недійсними, а тому колегія суддів вважає, що даний спір має розглядатись за правилами цивільного судочинства, а не господарського.

Судом першої інстанції зазначених обставини не було враховано, як і не було враховано того, що ухвалою Господарського суду м.Києва від 16.03.2021 по справі №910/3597/21 було відмовлено Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A. у відкритті провадження по справі, з посиланням на те, що даний спір віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства (а.с.138-140).

Що стосується доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коваля А.М. і представника відповідача ТОВ «УКРІМПОРТ КV» - адвоката Лети М.А. про те, що даний спір має розглядатись саме за правилами господарського судочинства, оскільки ОСОБА_1 є головою ради директорів ТОВ «УКРІМПОРТ КV», який є суб`єктом господарювання, а тому спір виник саме між суб`єктами господарювання, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються текстом позовної заяви, а також тим, що власником оскаржуваних знаків на товари та послуги з використанням найменування «CRICOVA», що підтверджується відповідними Свідоцтвами, є саме фізична особа ОСОБА_1 , а не ТОВ «УКРІМПОРТ КV», що було підтверджено в суді апеляційної інстанції всіма учасниками справи.

Більше того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.05.2021 року була повернута позовна заява ОСОБА_2 до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов`язання вчинити певні дії, проте, не з підстав порушення правил юрисдикції, а за заявою позивача (а.с.143).

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно даної позовної заяви учасниками справи мали бути виключно юридичні особи, а не фізичні, як в даному випадку.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогами, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.6 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Combinatul de Vinuri «CRICOVA» S.A - адвоката Мойси Єгора Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено після відзиву судді Сегеди С.М. із відпустки - 18 січня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева