Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2861/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2021 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області
одноособово суддя Довгий І.І.,
за участю секретаря судового засідання Калюшик О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в належній йому на праві власності житловому будинку зареєстрований відповідач, який хоча був зареєстрований там з 2009 року, проте в житлі не проживав і ним не користувався. Оскільки позивач не має можливості реалізувати повноваження власника в повній мірі, просив задовольнити позов.
Позивач позов підтримав повністю, просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст.ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.
Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, яка не з`явилася в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, що підтверджують право власності позивача ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; з акту Константинівського старостинського округу №5 Сарненської міської ради відповідач ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не проживає, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Стаття 328 ЦК України визначає підстави набуття права власності. Встановлено, що право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема з правочинів. Стаття 391 ЦК України закріплює правомочність власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча воно і не поєднане з позбавленням володіння.
Судом встановлено, та підтверджується наявними в справі доказами, що спірне житло належить позивачу; відповідач не проживає з 2019 року в спірному житлі, що підтверджується матеріали справи. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Будь-яких договорів наймання, піднаймання, оренди тощо щодо будинку між сторонами не укладено; відповідач не несе витрат на оплату комунальних послуг житла.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідач вселилася до спірного будинку в установленому законом порядку та набула прав і обов`язків, передбачених ст. 156 ЖК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 405 ЦК України.
Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє її права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, за відсутності між сторонами зобов`язальних відносин, позивач, як власник житла, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , вимагаючи визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, діє правомірно, оскільки як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження квартирою, що належить йому на праві власності, а тому відповідача, який більше року в не проживає за місцем реєстрації, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст. ст. 280-289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.
Суддя: