Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4082/20 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Мініч Т.І., Талько О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/4082/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району, третя особа - Новоград-Волинська районна державна адміністрація про визнання права на земельну частку (пай)

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Сташків Т.Б. в м. Новоград-Волинському

встановив:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду в даним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 01 лютого 1993 року він був прийнятий в члени КСП «Терноцвіт» села Тернівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Терноцвіт» серія ЖТ-10-32-000001 був виданий 29 листопада 1995 року. На час розпаювання земель КСП «Терноцвіт» Новоград-Волинського району він був членом даного колективного господарства, але в уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), включений не був, й відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) в колективній власності не отримав.

З урахуванням вищевикладеного просив визнати право на земельну частку (пай) в розмірі 4,18 га в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель запасу, як не витребувані паї для громадян в адміністративних межах Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано обставини справи та невірно надано їм оцінку, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зокрема, суд першої інстанції помилково ототожнює поняття трудових відносин позивача та його членства в КСП «Терноцвіт». Так ОСОБА_1 01.02.1993 був прийнятий в члени КСП «Терноцвіт» на посаду економіста по оплаті праці та звільнений з роботи 02.02.1995, що підтверджується відомостями трудової книжки та архівною довідкою. Проте починаючи з 17.12.1993, позивач проходив службу в лавах Збройних Сил України, а тому фактично не міг бути звільнений з роботи 02.02.1995. КСП «Терноцвіт» 29.11.1995 було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ-10-32-000001 за №6. Згідно з розпорядженням Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області №318 від 25.11.1996 було затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових гектарах по КСП «Терноцвіт». Так розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Терноцвіт» становить 4,18 в умовних кадастрових гектарах, а вартість земельної частки (паю) станом на 27.03.2020, із врахуванням коефіцієнтів індексації по сертифікату про право на земельну частку (пай), становить 116 071,60 грн. Разом з тим, незважаючи на те, що позивач був членом господарства в період розпаювання земель КСП «Терноцвіт», останній в уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), включений не був і, відповідно, не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) в колективній власності, чим було порушено його конституційні права.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 01.02.1993 ОСОБА_1 було прийнято в члени колгоспу «Комсомолець», в подальшому - КСП «Терноцвіт», де останній працював на посаді економіста по оплаті праці.

02 лютого 1995 року позивач був виключений з членів підприємства, згідно з рішенням загальних зборів на підставі поданої заяви, та звільнений з роботи з КСП «Терноцвіт» за власним бажанням, що підтверджується відомостями трудової книжки колгоспника (а.с.5-8) .

Встановлено, що в період з 17.12.1993 до 29.08.1995 ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України (а.с.7-8).

Відповідно до довідки відділу у Новоград-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.03.2020 року № 97-6-0.19-1029/175-20, 29 листопада 1995 року був зареєстрований та виданий державний акт на право колективної власності на землю КСП «Терноцвіт» серії ЖТ-10-32-000001, розмір земельної ділянки (паю) становить 4,18 в умовних кадастрових гектарах (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 відсутній в уточнених списках громадян на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Терноцвіт» села Тернівка Новоград-Волинського району Житомирської області станом на 25.10.1996 року, що підтверджується довідкою Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 05.10.2020 року № 215 (а.с.18).

Як вбачається з архівних довідок № 210а № 210б від 16.10.2020, які видані Комунальною установою «Трудовий архів міста Новоград-Волинського» Новоград-Волинської міської ради, ОСОБА_1 значиться в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника КСП «Терноцвіт» села Тернівка Новоград-Волинського району за 1993-1994 роки. ОСОБА_1 був прийнятий в члени підприємства і перебував на посаді економіста по оплаті праці на період декретної відпустки ОСОБА_3 (а.с.15-17).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (у редакції Закону України від 18 грудня 1990 року № 561-XII) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що позивач ОСОБА_1 на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності від 29.11.1995, не був членом цього підприємства, оскільки був виключений з членів КСП «Терноцвіт» 02.02.1995, згідно з рішенням загальних зборів на підставі поданої заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не набув права на отримання земельної частки (паю) членів КСП.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді