Справа № 202/319/21
Провадження № 2/202/1071/21
15 листопада 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.
за участю секретаря судового засідання - Калантаєнко Д.В.
розглянувши в загальному позовному провадженні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАЗПБ»/позивач) звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, за змістом якого просило стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором №198753 від 29січня 2013 року у розмірі 21 308,8 грн. Заявлену вимогу обґрунтовано наявністю невиконаного боргового зобов`язання зі сторони відповідача перед Публічним акціонерним товариством «АктаБанк», право вимоги на яке перейшло до ТОВ «ФК «ЄАЗПБ» на підставі відповідних договорів про відступлення прав вимоги.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив позовні вимоги задовольнити, розглядати справу без його участі та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та відповідачем було укладено/підписано договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту №198753 (далі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту 25 січня 2013 року картковий рахунок на умовах тарифного пакету «Золота Кредитка» та встановлює кредитний ліміт - розділ 2 договору.
Також у договорі вказано, що примірник договору отримано 25 січня 2013 року.
Окрім того, сторонами підписано додаток до договору №198753 від 25 січня 2013 року «Тарифи на випуск та обслуговування банківських платіжних карток» та графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту від 25 січня 2013 року.
Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-02-21-000031-а, власник активів (кредитного портфелю фізичних осіб) є ПАТ «АКТАБАНК», переможцем вказаного аукціону є ТОВ «ФК «ЄАПБ».
23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги.
Згідно витягу з додатку №1 до договору №2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, реєстру договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами, позивач набув права вимоги саме за кредитним договором №198753 від 25 січня 2013 року.
27 березня 2018 року за вих.002408553-1 позивач повідомив відповідача про відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором №198753 від 29 січня 2013 року.
В підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором №198753 від 29 січня 2013 року позивачем надано розрахунок заборгованості, розмір якої становив 21 308,8 грн., станом на 30 листопада 2020 року.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення вимогу за кредитним договором №198753 від 29 січня 2013 року, однак доказів існування такого договору, наявності заборгованості відповідача за таким договором, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року

Суддя Г.О. Кухтін