Справа № 415/2835/17
Провадження № 22-з/810/18/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17 березня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Коновалова В.А., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Семенової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

заяву представника Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» - Сухова Максима Миколайовича про роз`яснення постанови Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» про визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести записи до трудової книжки, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 0720 від 19 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді ведучого інженера з комплектації обладнання групи технологічного, насосно компресорного, енергетичного обладнання та трубопровідній арматури відділу комплектації Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» з 19 квітня 2017 року. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2017 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 121268 грн 92 коп. без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 288,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 3031 грн 72 коп. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1 відмовлено.

02 березня 2021 року представник Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» - Сухов Максим Миколайович звернувся до Луганського апеляційного суду з заявою про роз`яснення постанови Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

Заява мотивується тим, що судове рішення є незрозумілим щодо формулювання про нарахування належної до стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання податків та інших зборів.

Так, відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов`язкові платежі.

Положення пп. 168.1.1. п. 168.1. ст. 168 і пп. 1.4. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачають, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Отже, для механізму справляння податку на доходи фізичних осіб і військового збору в податковому законодавстві застосовується поняття «утримання», тоді як при розрахунку середньої заробітної плати застосовується поняття «без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов`язкові платежі», а не «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».

Представник Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» - Сухов Максим Миколайович зазначає, що резолютивна частина постанови суду не містить відповідної вказівки, щодо обов`язку роботодавця по відрахуванню податків та обов`язкових платежів із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, дана обставина впливає на зрозумілість виконання рішення суду, а тому просять надати роз`яснення як розуміти фразу «без утримання податків та інших зборів» для підтвердження повного виконання відповідачем судового рішення.

Представник Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» - Сухов Максим Миколайович в судовому засіданні доводи заяви про роз`яснення постанови підтримав, просив роз`яснити судове рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених ЦПК України (ст. 268 ч. 8 ЦПК України).

Відповідно до ст. 271 ч. 1 ЦПК України, за заявою учасників справи суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Вирішуючи питання про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2017 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 121268 грн 92 коп., апеляційний суд навів у постанові відповідні розрахунки, виконані за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 08.02.1995 № 100.

Тобто, були враховані і положення абзацу 3 пункту 3 указаного Порядку, які передбачають, що «усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі», а в постанові вказано, що врахуванню для визначення середньоденного заробітку за останні два місяці роботи підлягають нараховані позивачу за ці місяці види виплат.

В резолютивній частині постанови апеляційного суду вказано, що сума стягнутого середнього заробітку нарахована без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення (п. 6).

Такі правова позиція та відповідне формулювання щодо визначення належної до стягнення суми є усталеними в судовій практиці, застосовуються й Верховним Судом (до прикладу, постанова від 18.07.2019 у справі № 809/4462/15) і жодних суперечностей чи нерозуміння не викликають.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 809/4462/15 суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів, а податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів.

Таким чином, зі змісту постанови апеляційного суду ясно і однозначно випливає, що на користь позивача з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, нарахований без утримання податків та інших зборів.

Доводи заяви є необґрунтованими, надуманими, не враховують дійсних обставин справи та змісту постанови апеляційного суду.

Відтак, підстав для роз`яснення постанови апеляційного суду, яка є зрозумілою, немає, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 270 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, ч. 5, ст. 368 ч. 1, 389 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» - Сухова Максима Миколайовича про роз`яснення постанови Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.М. Луганська