Справа № 2-2877/11
УХВАЛА

19 березня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючогї-судді- Гедз Б.М.

з участю секретаря секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

представника заявника Підбірного М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Підбірного М.Я. про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2012 року у цивільній справі № 2-2877/11 за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

30.12.2020 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити строк на подання заяви про перергляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2012 року у цивільній справі № 2-2877/11 за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву обгрунтовує тим, що вказане заочне рішення було винесено за відсутності відповідача

ОСОБА_1 , про розгляд справи їй було невідомо, копію заочного рішення, як і позовну заяву не отримувала, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим конвертом, який було адресовано судом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте повернуто до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання. Натомість, відповідач ОСОБА_1 з 30.09.2006 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , тому не отримувала повідомлень суду з поважних причин. Про існування судової справи довідалась лише в грудні 2020 року з письмової вимоги ОСОБА_5 як нового кредитора, повний текст заочного рішення суду отримано представником відповідача ОСОБА_1 лише 18.12.2020 року. Крім того, зазначає, що позивачем безпідставно нараховано, а судом помилково стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 суми процентів та штрафних санкцій у сумі 72 150,77 доларів США за невиконання кредитного договору за період з 04.02.2009 року по 15.06.2011 року, у зв`язку з тим, що після направлення банком вимоги від 04.02.2009 року

№ 305 на адресу позичальника про дострокове повернення всієї суми кредиту, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції за кредитним договором припиняється. При цьому, суд безпідставно стягнув із ОСОБА_1 як поручителя суму боргу, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором, оскільки звернувшись із даним позовом 15.07.2011 року Банк пропустив визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред`явлення вимоги поручителю шляхом пред`явлення позову до суду. Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом пред`явлення позову, кредитор вчиняти не може у зв`язку із припиненням поруки. Просить заяву задоволити.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, просить поновити строк на подання такої та скасувати заочне рішення у справі № 2-2877/11. Справу призначити до розгляду в загальному порядку.

Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, однак подав письмове клопотання про розгляд даної заяви без участі представника.

Інші відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, їхня неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Заслухавши доводи представника заявника, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 285 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2012 року позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» 206 482, 28 доларів США заборгованості за кредитним договором. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» 225 561, 63 грн. відсотків за користування кредитом та штраф за невиконання умов договору. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У заяві про перегляд заочного рішення представник заявника ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_1 за вказаною у позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 з 30.09.2006 року не проживає, натомість проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , тому про існування вказаного заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова їй було невідомо.

Згідно долученого до позовної заяви договору поруки № 5673968, укладеного між між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 як поручителем за зобов`язанням ОСОБА_2 , що випливають з кредитного договору № 5673902 від 12.11.2007 року, місцем проживання ОСОБА_1 зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Вказаний договір укладено та завірено підписами сторін 12.11.2007 року.

Згідно копії повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення «Укрпошта», яким за адресою: АДРЕСА_1 ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» скеровувалась ОСОБА_1 вимога про усунення порушень кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів, таке відправлення було отримано особисто ОСОБА_1 12.03.2009 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта ОСОБА_1 та відповіді Адресно-довідкового відділу місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що відповідачі належним чином повідомлялись судом про призначені у справі судові засідання, однак жодного разу в такі не з`явились. Відповідачу ОСОБА_1 судом двічі, за вказаною вище адресою, скеровувались повідомлення про виклик в призначені на 10.10.2011 року та 31.01.2012 року судові засідання разом з позовною заявою та додатками до неї, поштові конверти повернуті на адресу суду невручені адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання», відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , за якою, відповідно до письмових пояснень представника заявника з 30.09.2006 року проживає також відповідач ОСОБА_1 , згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, повідомлення про виклики суду отримано особисто, крім того, в матеріалах справи наявна також заява відповідача ОСОБА_2 про відкладення, призначеного на 31.01.2012 року розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд критично оцінює твердження представника заявника ОСОБА_4 , згідно яких відповідачу не було відомо про існування судової справи та прийняте судом заочне рішення, не повідомлена про розгляд справи, оскільки відповідач ОСОБА_1 достовірно обізнана про існування кредитного договору від 12.11.2007 року та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, поручитилем якого виступила. При підписанні договору поруки у 2007 році місцем свого проживання вказала адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , досудову вимогу банку про усунення порушення кредитного договору та повернення суми кредиту та процентів за вказаною адресою відповідач отримала особисто у 2009 році. Крім того, поштова кореспонденція під час розгляду справи судом також скеровувалась і за адресою АДРЕСА_2 відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , разом з якими, згідно пояснень представника заявника, проживає і відповідач ОСОБА_1 . Як вбачається із матеріалів справи, позовну заяву з додатками, повідомлення про виклики в судові засідання та заочне рішення відповідачами за адресою: АДРЕСА_2 отримано особисто.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимоги заяви в частині поновлення строку на оскарження заочного рішення суду у даній справі, суд приймає до уваги те, що порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

За вимогами правила ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення ( ст. 127 ЦПК України).

Крім того, як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх висновках, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням, а тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Окрім цього, представник заявника у поданій заяві про перегляд заочного рішення не навів достатніх доказів, які би мали істотне значення для правильного вирішення справи і могли би спростувати висновки суду по суті даного спору.

У п. 1 ст. 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип остаточності рішення, який є складовою частиною верховенства права.

Згідно принципу остаточності рішення жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, за змістом положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов якщо відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має підстав для скасування заочного рішення, а відтак, у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення та поновленні строку поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 126, 284, 287- 289 ЦПК України, суд -

постановив:

заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Підбірного М.Я. про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2012 року у цивільній справі № 2-2877/11 за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз