ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 402/1444/19

провадження № 22-ц/4809/265/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Анікєєнко Євгенія Олександрівна;

відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 ;

треті особи орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області; орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2020 року, у складі головуючого судді Ясінського Л.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області, орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ульяновського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину.

В обгрунтування позову вказувала, що з 29 липня 2014 року, вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис під № 32.

В період шлюбу народилася дитина, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області 20 листопада 2015 року.

Зазначала, що шлюб між ними було розірвано рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2016 з ОСОБА_2 стягнено аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі - 350 грн.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018р. змінено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої, доньки ОСОБА_4 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з всіх його видів доходів та заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказувала, що фактично шлюбні відносини між нею та ОСОБА_2 було припинено під час її перебування в пологовому будинку з 23.10.2015, коли вона дізналась про вживання відповідачем медичних препаратів з вмістом психотропних речовин, після народження дитини сторони проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю.

Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом із позивачкою.

Зазначала, що відповідач життям доньки майже не цікавився, за все життя дитини бачився лише два рази: перший раз - у пологовому будинку, другий раз - 22 квітня 2018 року.

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (справа № 402/1353/17), однак Ульяновський районний суд Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018 відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині, обґрунтувавши тим, що спілкуванню батька з дитиною перешкоджають неприязні стосунки між позивачкою, її батьками та відповідачем.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2018 рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018 було залишено без змін, однак в своїй Постанові Апеляційний суд Кіровоградської області зазначив, що: «суд вважає, що з урахуванням малолітнього віку дитини вирішення питання участі того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у її вихованні багато в чому залежить від волі обох батьків, їх свідомого прагнення забезпечити дитині гармонійний розвиток в умовах присутності у житті дитини як матері, так і батька. Виконання тим із батьків хто проживає окремо свого обов`язку виховувати дитину обумовлено відсутністю заперечень другого із батьків, з ким проживає дитина, та відсутністю фізичних перешкод для цього».

Лише після ухвалення рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018, ОСОБА_2 22.04.2018 вперше за три роки після народження дитини побачився із дитиною, спілкування відбулось на протязі 40 хвилин та після цього дня більше ОСОБА_2 дитиною не цікавився, та навіть не намагався зустрітися з донькою, а тому зустріч 22.04.2018 відбулась для подальшого вдалого судового вирішення справи № 402/1353/17 в Апеляційному суді Кіровоградської області по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018, що і мало дію, так як Апеляційний суд Кіровоградської області своєю постановою від 12.07.2018 залишив рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області рішенням від 16.04.2018 без змін із зазначенням в обґрунтуванні, щодо бажання ОСОБА_2 спілкуватися з донькою.

Зазначала, що з 22.04.018 по теперішній час відповідач дитину не бачив, не намагався призначати зустрічі, не приїздив до неї, не вимагав у позивачки надати дитину для сумісного відпочинку, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, не цікавився її розвитком, садочок, який відвідує дитина не відвідував, не привітав дитини жодного разу з днем народження. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту розірвання шлюбу і по сьогоднішній день здійснює позивачка, батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.

В жовтні 2019 року позивачці стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 за період липень 2018 - жовтень 2019 року вже двічі був засуджений, перший раз 29.03.2019 т за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за придбання, зберігання психотропної речовини - амфетаміна; другий раз 19.04.2019 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (крадіжка).

Крім цього в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області є третя кримінальна справі відносно відповідача, щодо скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (крадіжка).

Вважає, що відповідач приймає психотропну речовину - амфетамін, є особою, яка вчиняє кримінальні правопорушення, не є особою яка може надавати приклад хорошої поведінки дитині та бути безпечним у спілкуванні з дитиною, тому це і спонукало її звернутись з даним позовом до суду про позбавлення батьківських прав позивача.

Крім цього, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення дитини в розмірі 5710,75 грн.

Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2020 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, яке порушує його права.

Посилається на те, що позивачка та її батьки перешкоджають щодо встановлення нормальних відносин між ним та його донькою.

Позивач, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необгрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Справу призначено до розгляду, про дату, час та місце її розгляду учасники справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 29.07.2014 відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ у Кіровоградській області за актовим записом №32 та рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області 28 грудня 2016 року було розірвано (том 1 а.с. 8-9).

Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ( том 1 а.с.24).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 360 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття (том 1 а.с.10 -11).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018 змінений розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої, доньки ОСОБА_4 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з всіх його видів доходів та заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( том 1 а.с. 12-20).

Розпорядженням голови Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 12.05.2016 за №113-р ОСОБА_2 встановлено право участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ( том 1 а.с.30).

З довідки - розрахунку наданою Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29.11.2019 АСВП №60713165 вбачається, що у період з 15.04.2018 по 31.12.2018 нараховано заборгованість у розмірі - 18 138,25 грн..

За період з 01.01.2019 по 29.11.2019 нараховано заборгованість у розмірі - 21 527,75 грн. ( том 1 а.с. 54).

В матеріалах справи міститься довідка про склад сім`ї виданої Благовіщенською міською радою Кіровоградської області за №2904 від 26.11.2019, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.25).

Крім того, з довідки наданої депутатом Благовіщенської міської ради Кіровоградської області Оцяцею С.С. вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 із жовтня 2015 року у вихованні та спілкуванні з своєю дитиною ОСОБА_4 не приймає участь, єдине та останнє відвідування доньки мало місце в квітні 2018 року ( а.с. 29).

Вироком Васильківського міськрайонного суду Киїської області від 29.03.2019 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок ( а.с. 55-56).

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивачки, які підтверджені належними і допустимими докази, які у сукупності мають взаємний зв`язок і задовольнив позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивача.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-ІІІ дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б у відповідності до ст. 159 СК України свідчили, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою відповідачем.

Відповідач не довів своєї участі у вихованні дитини щодо періодичних чи систематичних побачень із дитиною, реалізації спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачка разом із своїми батьками чинить йому перешкоди у спілкуванні із донькою, але доказів такого доводу відповідач не надав.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді було встановлено, що згідно копії вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, та згідно ст..76 КК України, покладено на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Колегія суддів, вважає встановленим, що відповідач не виявляє інтересу до дитини, не прагне спілкування з нею і не вживає заходів щодо вирішення спору з позивачем про його участь у вихованні, аліменти не сплачує, оскільки існує заборгованість по аліментам.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами справи, що може негативно вплинути на виховання дитини, з урахуванням її малолітнього віку.

Рішення №2 до протоколу №10 засідання комісії з питань захисту прав дітей Благовіщенської міської ради від 23.11.2021 (том 2 а.с. 87) про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав не набрав достатньої кількості голосів для затвердження виконкомом Благовіщенської міської ради Благовіщенського району Кіровоградської області на засіданні, що відбулося 25.11.2021, тому фактично думка органу місцевого самоврядування із приводу розв`язання даного спору відсутня.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

06.01.2022 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М.Дьомич

О.Л. Карпенко