Справа №489/1465/21
Провадження № 22-ц/812/1824/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

представника відповідача ОСОБА_1 -

адвоката Калініна Сергія Костянтиновича

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Коваленком І.В., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22 січня 2011 року

Зазначали, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з невиконанням умов договору станом на 25 лютого 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 11766,80 грн., з якої 11766,80 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 11766,80 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 0,00 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22 січня 2011 року у розмірі11766,80 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 22 січня 2011 року, яка станом на 25 лютого 2021 року складається із 11760,80 грн. заборгованості по тілу кредиту, а також судовий збір в сумі 2270,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. вказує, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи, підійшов формально до вивчення обставин справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Тому, просив про скасування оскаржуваного рішення та прийняття нової постанови , якою у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Так, зокрема вказував, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме з наданим позивачем витягом з Тарифів, Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилася та погодилася відповідач, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплату неустойки (пені, штрафів).

А відтак, кошти які були безпідставно стягнуті банком на погашення процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів за порушення умов кредитування слід зарахувати в рахунок повернення відповідачем в рахунок безпідставно наданого кредитного ліміту.

Правом на подачу відзиву позивач не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи судом апеляційної інстанції сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістомст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 22 січня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши анкету - заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, який було надано їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Одночасно з підписанням анкети-заяви відповідачем була підписана Довідка про Умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN0179, яка містить умови про порядок та розмірі нарахування процентів, а також штрафних санкцій за порушення позичальником грошових зобов`язань.

Крім того до позовної заяви додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом ПриватБанку від 06.03.2010 № СП-2010-256, на яких відсутній підпис позичальника.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 25 лютого 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 11766,80 грн., з якої 11766,80 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 11766,80 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 0,00 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розуміла Умови та правила надання банківських послуг, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву.

Між тим, підписана відповідачем анкета-заява, довідка про умови кредитування, а також виписка по картковому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту та видані і перевипущені відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами укладеного кредитного договору.

За таких обставин, враховуючи доведення позивачем фактичне отримання відповідачем кредиту та користування кредитними коштами, що матеріалами справи не спростовано, та порушення позичальником взятих грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі вказаному у розрахунку позивача, який не спростовано, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості суд першої інстанції взяв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Проте, на думку колегії суддів апеляційного суду такий зроблено з порушенням умов договору з огляду на наступні обставини.

В анкеті-заяві підписаній відповідачем розмір відсоткової ставки не зазначено. Разом з тим, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка містить власноручний підпис ОСОБА_1 , сторони погодили, що процентна ставка за договором буде складати 2,5% на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів; розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо

Відтак, саме з обумовлених сторонами в зазначеній довідці розміру процентної ставки повинен був виходити суд при визначенні розміру цих складових заборгованості позичальника. Даних про те, що ці умови змінювалися сторонами, зокрема, й збільшення узгодженої процентної ставки, протягом користування позичальником кредитними коштами, матеріали справи не містять, а тому заборгованість по сплаті процентів у вказаному Банком розмірі не може бути стягнута.

Отже, з огляду на викладене та вимоги законодавства, Банк має право на нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом виходячи з відсоткової ставки визначеної сторонами у довідці про умови кредитування у розмірі 2,5% на місяць.

Із розрахунку суми заборгованості за кредитним договором вбачається, що розмір процентів за користування кредитом на момент укладення договору складав 30%. Проте, починаючи 01 вересня 2014 року процентна ставка збільшилася до 34,80%, а з 01 квітня 2015 року до 43,20 %.

Станом на 01 вересня 2014 року залишок поточної заборгованості склав 7365, 97 грн.

З урахуванням наданого банком розрахунку шляхом перерахування збільшеної процентної ставки у цьому розрахунку до визначеної сторонами у розмірі 30% річних та зарахуванням переплачених сум, які було спрямовано на погашення підвищених процентів, на погашення основної заборгованості, колегія суддів зазначає про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за даним кредитним договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

При поданні апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просив про стягнення з позивача на користь відповідачки 5000 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення таких витрат надано наступні докази: - Договір №б/н21-про надання правничої (правової) допомоги від 03 серпня 2021 року, укладений між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 (а.с.100, 101); Додаток №1 до вищезазначеного Договору, відповідно до пункту 2 якого передбачено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п.1.1, 2.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5000 грн.

Згідно меморіального ордеру №@2PL896719 від 05 серпня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила згідно договору №б/н/21 від 03 серпня 2021 року « Калінін і Партнери» 2500 грн.,а меморіальним ордером №@2PL570432 від 15 вересня 2021 року - 2500 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Будь- яких клопотань з боку позивача відповідно дот ст.137 ЦПК України про зменшення розміру цих витрат до суду не надходило.

Згідно ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 3405, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу та 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.