П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ

Справа № 22-3800 Головуючий у 1-й інстанції: Цукуров В. П.

Унікальний № 357/4118/20 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року у справі з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,-

у с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки щомісячно з усіх видів заробітку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років (а.с.1-2).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що батьки позивача перебували у шлюбі з 11 листопада 2000 року по 21 лютого 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному шлюбу народився син - позивач ОСОБА_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2017 року відповідач сплачувала аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання позивача до його повноліття.

Позивачу виповнилось 18 років, але на сьогоднішній день він навчається на 1-му курсі Національної академії внутрішніх справ (IV-го рівня акредитації) на денній формі навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання з 26 серпня 2019 року до 05 липня 2023 року.

Батько позивача допомагає йому матеріально. Відповідач відмовляється від надання йому матеріальної допомоги, хоча офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, який витрачає тільки на себе, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити (а.с.75-77).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у визначений судом строк не подала, копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження відповідач отримала 03 лютого 2021 року (а.с.87).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судовим розглядом було встановлено, що батьки позивача перебували у шлюбі з 11 листопада 2000 року до 21 лютого 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району, актовий запис № 15 (а.с.3).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2017 року шлюб між батьками позивача було розірвано (а.с.5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим його право на отримання аліментів припинилось.

Позивач навчається на 1-му курсі Національної академії внутрішніх справ (IV-го рівня акредитації) на денній формі навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання: з 26 серпня 2019 року до 05 липня 2023 року (а.с.4).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (батька позивача) до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовлено повністю (а.с.64-66).

Відповідно до договору оренди квартири від 01 липня 2019 року, відповідач орендує кімнату у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір орендної плати становить 1 000 грн на місяць (а.с.56-57).

Згідно з відомостями довідок про доходи № 19 від 19 червня 2020 року та № 36 від 27 жовтня 2020 року, виданих КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок» відповідачу ОСОБА_2 , загальна сума доходу за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 рік без урахування аліментів становить 27 760 грн 64 коп. та сума доходу за період з 01 травня 2020 року по 30 вересня 2020 рік без урахування аліментів становить 24 929 грн 77 коп. (а.с.29, 55).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 районний суд виходив з такого. Відповідач не має власного житла, тому винаймає його, сплачуючи відповідну орендну плату та у неї відсутній заробіток, який дозволив би утримувати одночасно себе та сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У той же час, позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами те, що відповідач має інше джерело доходу, що надавало б їй можливість сплачувати такі аліменти.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.65-66).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Згідно з вимогами статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання та чи повнолітні дочка, син, що продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При цьому, слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 працює у КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок» на посаді молодшої медичної сестри та отримала загальну суму доходу за період з 01 травня 2020 року по 30 вересня 2020 року 24 929 грн 77 коп. (а.с.55), тобто у середньому менше 5 000 грн. на місяць, що знаходиться приблизно на рівні мінімальної заробітної плати.

Також матеріали справи свідчать, що відповідач орендує кімнату у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір орендної плати становить 1 000 грн на місяць (а.с.56-57).

Зазначені обставини свідчать про те, що матеріальне становище ОСОБА_2 не дозволяє їй сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, та підтримувати для себе належний та достатній рівень життя, що включає достатнє харчування, одяг, житло, медичну допомогу.

Тому доводи апеляційної скарги позивача про те, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом проведена невірна оцінка доказів та порушені норми матеріального права при вирішенні справи, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має змогу найняти адвоката, що свідчить про її нормальний матеріальний стан, колегія суду відхиляє, оскільки матеріали справи не містять даних про сплату відповідачем будь-яких сум за послуги з надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право на професійну правничу допомогу у суді є основною конституційною гарантією на доступ до правосуддя.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома