ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/760/21 Справа № 215/884/20 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/884/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк» «Фінанси та кредит»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року, яке ухвалене суддею Науменком Я.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк» «Фінанси та кредит» Ірклієнко Ю.П., про зняття арешту з майна.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка ОСОБА_1 є власницею автомобіля марки «FAW MINI VAN», номерний знак НОМЕР_1 , який нею придбано в листопаді 2011 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується довіреністю від 28 листопада 2011 року, за якою ОСОБА_3 уповноважив її продати за ціну та на умовах на свій розсуд належний йому автомобіль, з правом керування та представлення інтересів ОСОБА_3 в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах Державтоінспекції, органах страхування або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, в усіх без винятку питань. Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за кордон України, строком на 10 років і дійсна до 28 листопада 2021 року.

У січні 2010 року позивачці стало відомо, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт. На її заяву від 16.01.2010 року про зняття арешту, вона отримала відповідь з Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за вих. №6643 від 21.01.2020 року про те, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на зазначений автомобіль, власником якого є ОСОБА_3 , є завершеним. Виконавче провадження є знищеним за перебігом терміну зберігання.

Посилаючись на те, що вона фактично придбала автомобіль та на теперішній час є його власницею, позивачка просила суд зняти арешт з автомобіля марки «FAW MINI VAN», номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3 .

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення цим рішенням її права власності на автомобіль марки «FAW MINI VAN», номерний знак НОМЕР_1 .

Зокрема, апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було відомо суду першої інстанції, однак суд не вирішив питання щодо залучення до участі у справі його спадкоємиці першої черги, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 , яка не має претензій до позивачки та підтверджує факт її володіння спірним автомобілем.

Позивачка зазначає, що доказом її права власності на спірний автомобіль є довіреність від 28 листопада 2011 року, яка безпідставно не була прийнята судом до уваги. Фактично вона придбала вказаний автомобіль, заплативши за нього гроші, та автомобіль був переданий їй у володіння і цей факт може підтвердити свідок ОСОБА_4 .. Право власності на автомобіль вона не зареєструвала з поважної причини, оскільки строк довіреності складає 10 років і термін дії довіреності ще не вийшов.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , особу, яка приєдналася до апеляційної скарги - ОСОБА_2 , та їх представника адвоката Ярошевську С.І., які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 14 листопада 2007 року РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, власником автомобіля марки «FAW MINI VAN», модель СА6371 тип легковий-пасажирський-В, VIN НОМЕР_3 , колір зелений металик, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно із довіреністю від 28.11.2011 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л.М. та зареєстрованої у реєстрі за №2304, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах на свій розсуд належний йому автомобіль марки «FAW MINI VAN», номерний знак НОМЕР_1 , для чого надав їй право керувати згаданим автомобілем та представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах Державтоінспекції, органах страхування або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від іх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов`язаних з продажем автомобіля, його ремонтом, у разі необхідності проходити обов`язків технічний контроль, визначати на власний розсуд місця стоянки автомобіля, зняти автомобіль з обліку, якщо в тому буде потреба; одержувати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, в тому числі Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, подавати будь-які заяви, (в тому числі заяву про черговість продажу ТЗ у поточному звітному році), отримувати дублікати Свідоцтва про реєстрацію ТЗ та довіреності в разі їх втрати, підписати договір купівлі-продажу, а також в разі необхідності угоду про розірвання цього договору; одержати належні мені за результатом продажу гроші; сплачувати необхідні платежі, зокрема податки, штрафи, послуги тощо, скасовувати довіреності, видані в порядку передоручення, укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника ТЗ, отримати страховий поліс, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам або фізичним особам, під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в цьому буде необхідність, від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким угодам грошові суми в розмірах згідно із калькуляціями або за домовленістю, забирати автомобіль зі штраф майданчика, підписуватися за нього при виконанні повноважень, після підписання договору купівлі-продажу автомобіля та сплати відповідного податку надіслати йому копію квитанції про сплату податку, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за кордон України, строком на десять років і дійсна до 28 листопада 2021 року (а.с.12).

Відповідно до листа начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 21.01.2020 року №6643, виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на вищезазначений автомобіль, власником якого є ОСОБА_3 , є завершеним. На теперішній час виконавче провадження є знищеним за перебігом терміну зберігання. (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, та виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 не є власником майна, на яке накладено арешт, а лише вважає, що це майно належить їй, а тому відсутні підстави для зняття арешту.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За приписами п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Отже, виходячи з принципу змагальності процесу та диспозиції зазначеної норми матеріального права, на підставі якої позивачка звернулась до суду, необхідною умовою для звільнення майна з-під арешту, є вимога про визнання права власності на заявлене спірне майно та відповідно доведення цієї вимоги доказами в справі.

З такою вимогою позивачка до суду не зверталась, тобто фактично витребувала арештоване майно без правової на те підстави, що ґрунтується на праві власності та підтверджене беззаперечними доказами.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що вона є власницею автомобіля марки «FAW MINI VAN», модель СА6371 тип легковий-пасажирський-В, VIN НОМЕР_3 , колір зелений металик, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , не можуть бути підставою для зняття арешту з цього нерухомого майна без попереднього звернення до суду із позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності на цей автомобіль, з огляду на наступні обставини.

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Видача довіреності це односторонній правочин, який вчиняється по волі однієї особи, а сама довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі, що передбачено ст. 244 ЦК України.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Таким чином, видача довіреності є правочином, спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків в інтересах довірителя, а не повіреного.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Більш того, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвою Л.А. та зареєстрованим у реєстрі за №97, власником транспортного засобу автомобіля марки «FAW MINI VAN», модель СА6371, тип легковий-пасажирський-В, VIN НОМЕР_3 , колір зелений металик, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 14 листопада 2007 року РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, є дружина останнього ОСОБА_2 , тобто на теперішній час власником спірного автомобіля є саме ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не має правових підстав для звернення до суду з вимогою про зняття арешту з транспортного засобу, без попереднього визнання її власником цього рухомого майна, а таких позовних вимог остання не заявляла.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивачкою ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що не було враховано судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк» «Фінанси та кредит» Ірклієнко Ю.П., про зняття арешту з майна, вважає за необхідне змінити мотиви відмови у задоволенні цих позовних вимог, у зв`язку з чим частково задовольняє апеляційну скаргу, а рішення суду, на підставі п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, змінює в частині мотивів відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 рокузмінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк» «Фінанси та кредит» Ірклієнко Ю.П., про зняття арешту з майна, виклавши їх у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: