Справа № 369/5989/21
Провадження № 2/369/4036/21
21.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Фінагеєвої І.О.,
при секретарі: Бікус С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу №369/5989/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
Позовні вимоги мотивовано тим, що під час перебування в шлюбі, а саме 12 червня 2015 року за рахунок спільних коштів була набута у спільну сумісну власність на ім`я ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 . Що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12 червня 2015 року.
На підставі права власності Відповідач зареєструвала своє місце проживання у квартира АДРЕСА_1 , як спільний власник і дружина Позивача. Що підтверджується довідкою Про місце проживання особи №3660 від 24 квітня 2021року.
04 серпня 2016 року між Позивачем та Відповідачем було укладено змішаний цивільно-правовий договір з елементами договору про зміну правового режиму майна та договору дарування.
На підставі цього договору відповідач втратила право власності, а Позивач став єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 04 серпня 2016 року.
10 вересня 2016 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Що потверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2016 року.
Після розірвання шлюбу Відповідач фактично звільнила квартиру АДРЕСА_1 однак відмовляється самостійно змінити місце реєстрації, пояснюючи це особистими причинами.
На підставі чого, на думку позивача, після укладання Договору дарування та розірвання шлюбу Відповідач втратила всі правові підстави проживати та мати реєстрацію у вище зазначеному приміщенні.
12 травня 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі.
16 листопада 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягали та просили його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою що під час перебування в шлюбі, а саме 12 червня 2015 року за рахунок спільних коштів була набута у спільну сумісну власність на ім`я ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 . Що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12 червня 2015 року.
На підставі права власності Відповідач зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 , як спільний власник і дружина Позивача. Що підтверджується довідкою Про місце проживання особи №3660 від 24 квітня 2021року.
04 серпня 2016 року між Позивачем та Відповідачем було укладено змішаний цивільно-правовий договір з елементами договору про зміну правового режиму майна та договору дарування.
На підставі цього договору відповідач подарувала, а Позивач став єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 04 серпня 2016 року.
10 вересня 2016 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Що потверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом..
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Позивач звертаючись до суду з позовом зазначає, що відповідач після розірвання шлюбу у 2016 році не проживає за вказаною адресою, проте будь-яких доказів на підтвердження даного факту позивачем суду надано не було.
Крім того, позовна вимога містить вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на проживання у квартирі АДРЕСА_2 , проте матеріали справи не містять жодного доказу кому і на якій підставі належить на праві власності вказана квартира.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується ; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, суд приходить до висновку, що позивачем не доведеного того факту, що відповідач не проживає у квартира АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин.
На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.
Зважаючи на результат розгляду справи, судовий збір покладається на позивача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Фінагеєва