Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2021 Справа №607/22107/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_4 , в якому просять визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у даному житлі понад рік, будь-які речі, які б йому належали, в квартирі відсутні, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не бере. З цих підстав просять позов задовольнити.

Ухвалою судді від 21 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 , який також є представником позивача ОСОБА_3 позов підтримав та суду пояснив, що відповідач ОСОБА_4 є колишнім чоловіком його доньки та позивача по справі ОСОБА_3 . В 2019 році забрав свої особисті речі та за адресою реєстрації не проживає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд його задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачів, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2020 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно даних будинкової книги квартири АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстровані, зокрема відповідач ОСОБА_4 .

Відповідно до Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 11 грудня 2020 року, складеного комісією в складі інженера Голодриги В.В., майста дільниці Юзьків О.З., паспортиста ОСОБА_7 , про те, що проведено комісійне обстеження квартири АДРЕСА_1 на факт проживання в ній ОСОБА_4 . В ході обстеження виявлено, що ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які містяться в матеріалах справи, останні підтверджують те, що ОСОБА_4 не проживає за адресою АДРЕСА_2 , більше року.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_4 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк