Справа № 673/1147/21
Провадження № 2-з/673/29/21
У Х В А Л А

29 вересня 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Ягодіної Т.В.,

з участю секретаря судового засідання-Ставнічук Р.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення її позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом накладення арешту на майно у виді кухонного гарнітуру, кухонної витяжки, кухонної мийки, кухонного кутового дивану зі столом, газової плити марки Веко, холодильника марки Веко, морозильної камери марки Siemens, пральної машинки марки Whirlpool, меблевого гарнітуру для дитячої кімнати, меблевого гарнітуру для спальної кімнати, покривала на ліжко, тумби під телевізор, телевізора марки Sumsung, коврів, тюлей, штор, прасувальної дошки, парової праски Zelmer, блендера Zelmer, міні мийки для автомобіля Karcher , мопеда марки Honda Dio 34, картоплесажалки до трактора, картоплекопалки для трактора, фрези до трактора, косілки до трактора, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вказувала, що означене майно є предметом її позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заявник зазначила, що звертається до суду з даною заявою, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою судді від 27.09.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову прийнято до провадження із призначенням судового розгляду без виклику учасників справи в порядку ч.1та ч.4 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одночасно із поданням заяви про забезпечення позову, в вересні 2021 року звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та його поділ.

Так, згідно вимог позову, позивач просила визнати кухонний гарнітур, кухонну витяжку, кухонну мийку, кухонний кутовий диван зі столом, газову плиту марки Веко, холодильник марки Веко, морозильну камеру марки Siemens, пральну машинку марки Whirlpool, меблевий гарнітур для дитячої кімнати, меблевий гарнітур для спальної кімнати, покривала на ліжко, тумбу під телевізор, телевізор марки Sumsung, килими, тюлі, штори, прасувальну дошку, парову праску Zelmer, блендер Zelmer, міні мийку для автомобіля Karcher, мопед марки Honda Dio 34, картоплесажалку до трактора, картоплекопалку до трактора, фрези до трактора, косілки до трактора, що знаходяться по вул.. Завалля,42 м.Деражня Хмельницької області спільною сумісною власністю сторін; провести його розподіл.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обґрунтування існування необхідності у вчиненні дій, про які просить позивач, для виконання судового рішення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду при задоволенні позову.

Крім того, позивач на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову жодних доказів не надала. При цьому, подані останньою документи в якості додатків до позовної заяви, позбавляють суд можливості пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки останні стосуються навчання спільної дитини сторін ОСОБА_3 . За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена 29.09.2021 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна