РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., представника позивача адвоката Шевченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №336/5864/20 пр. 2/336/650/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В позовній заяві вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.06.1999 позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Іншими власниками є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник 1/3 частини зазначеної квартири на підставі цього ж свідоцтва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник 1/3 частини зазначеної квартири на підставі цього ж свідоцтв. В даній квартирі зареєстровані відповідач по справі, позивач, а також її син та чоловік, які є власниками зазначеної квартири. Однак відповідач за зазначеною адресою не проживає та не проживала. Проте, з реєстраційного обліку не знімається. Відповідач колишня дружина сина позивача та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира належить позивачу та її родичам для особистого проживання та проживання членів її сім`ї. Той факт, що в квартирі зареєстрована відповідач заважає позивачу повноцінно нею користуватись. Так як оплата за комунальні послуги начисляється в залежності від кількості зареєстрованих, то позивач змушена проводити оплату і за відповідача, яка не проживає в даній квартирі.

Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача адвокат Шевченко А.В. в судовому засіданні підтримала позовну заяву, наполягали на її задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала та просила допитати у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на адресу проживання судової повістки, про що свідчить особиста підпис останньої про отримання судової повістки.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату та час слухання справи були належним чином повідомлені, про що свідчать особисті підписи останніх на судових повідомленнях.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.06.1999 позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Іншими власниками є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник 1/3 частини зазначеної квартири на підставі цього ж свідоцтва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник 1/3 частини зазначеної квартири на підставі цього ж свідоцтв (а.с.9).

У квартири АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2

ОСОБА_2 за зазначеною адресою зареєстрована, однак не проживає. Проте, з реєстраційного обліку не знімається.

Відповідач колишня дружина сина позивача, що підтверджується копією рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.05.2019 (а.с.12-14) та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Той факт, що в квартирі зареєстрована відповідач заважає позивачу повноцінно нею користуватись, так як оплата за комунальні послуги начисляється в залежності від кількості зареєстрованих, тоту позивач змушена проводити оплату і за відповідача, яка не проживає в даній квартирі.

Таким чином, відповідач не проживає в житловому приміщенні, яке належить позивачеві та третім особам на праві приватної власності, без поважних на те причин, участі у її утриманні не бере, проте добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим створює позивачу перешкоди у вільному користуванні житлом, оскільки позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.

Вищезазначене, у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання вказав, що позивач ОСОБА_1 є її подруга, яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 разом з чоловіком та сином. ОСОБА_2 її колишня невістка, яка мешкає в іншій квартирі по АДРЕСА_4 , номер квартири та будинку не знає. Відповідач по справі у вказаній квартирі не проживає, також і речей її та мне має.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивача ОСОБА_1 є її подруга, проживає разом з чоловіком та сином, за адресою АДРЕСА_3 . Її колишня невістка ОСОБА_2 разом з ними не мешкає, речей її у квартирі не має.

Судом досліджено відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, відповідно до акту №13 підтвердження фактичного проживання, який виданий квартальним комітетом №117 Шевченківського району м.Запоріжжя, відповідач ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.15).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором.

Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11).

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , що є власністю позивача та третіх осіб, зареєстрована, але не проживає відповідач ОСОБА_2 , особисті речі у спірній квартирі відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідач не несе. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності квартири, чим порушує право власності позивача, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 59-61, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 13 Конституції України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова