Провадження № 2/679/129/2021
Справа № 679/1591/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1591/20,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 квітня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200263540.

Відповідно до Розділу 2 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 7238,58 грн. Строк користування кредитом встановлено до 22 квітня 2018 року. Грошові кошти переказані на платіжу картку відповідно до Розділу 3 договору. Згідно Розділу 2 сукупна вартість кредиту становить 202,94% річних.

Банк в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором надавши кредитні кошти, а відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» та станом на 20 липня 2020 року, становить 13452,51 грн., а саме: суми залишку за кредитом 4623,24 грн.; суми нарахованих процентів - 8829,27 грн.

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7 БМ відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Позивач у позовній заяві вказує, що сума заборгованості, відповідача за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року зазначена у додатку до договору відступлення прав вимоги та становить 13452,51 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 533, 67 грн., інфляційні збитки за вказані періоди складають 174,88 грн., а відсоткова ставка 3% річних становить 133, 42 грн. Отже, заборгованість за кредитним договором станом на 20 липня 2020 року складає 14294,48 грн.

Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не вчиняються дії спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів за договором, з метою захисту права та охоронюваних законом інтересів позивач змушений звернутися до суду із даною заявою.

На підставі наведеного, посилаючись на приписи ст. ст. 512-514, 525, 526, 530, 551, 610, 612, 624, 625, 1048, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року в розмірі 14294,48 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 грудня 2020 року позовну заяву позивача залишено без руху.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв.

23 грудня 2020 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків.

10 лютого 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву з обґрунтуваннями заперечень на позовну заяву. Зокрема останній зазначив, що позов є безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказав, що відповідач з метою погашення кредиту сплатила на рахунок кредитодавця грошові кошти в сумі 6565 грн. (13 платежів по 505 грн.). Проте в подальшому не мала змоги вносити кошти на погашення боргу через погіршення стану здоров`я (рецидив онко- захворювання). Поряд з цим представник відповідача зауважив, що строк дії кредитного договору становив до 22 квітня 2018 року, то починаючи з 23 квітня 2018 року позивач позбавлений можливості здійснювати нарахування відсотків передбачених умовами договору, однак чи здійснював позивач та/або ПАТ «Банк Михайлвський» таке нарахування до 20 липня 2020 року встановити не можливо оскільки матеріали справи не містять розрахунку виникнення заборгованості з урахуванням сплачених відповідачкою сум.

Окрім того, представник відповідача вважає безпідставними нарахування позивачем пені та інфляційних збитків, оскільки такі, на його переконання, нараховані за період з 20 липня 2020 року по 17 листопада 2020 року тобто за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID -19). В той час укладений 22 квітня 2015 року кредитний договір між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем за своєю правової природою є споживчим кредитом. За п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про/ споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит. Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, в якому завершується дія карантину, виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

На підставі наведеного представник відповідача просив у позові ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відмовити повністю.

Окрім того, разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності. В заяві представник відповідача зазначив, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» пред`явило позов про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №200263540 укладеним 22 квітня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 . Із доданого позивачем до позовної заяви «Графіку платежів до кредитного договору №200263540 від 22 квітня 2015 року» вбачається, що сторони погодили строк внесення щомісячних платежів, отже у ОСОБА_1 , на думку представника відповідача, існував обов`язок повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 17 числа кожного місяця. Водночас, за захистом свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду в межах позовної давності - три роки. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. Оскільки сторони погодили строк внесення щомісячних платежів, у відповідача існував обов`язок повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Представник відповідача переконаний, що позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Останній зауважує у заяві, що із доданих відповідачем до відзиву квитанцій відповідач сумлінно сплачувала кредит до 17 травня 2016 року, тобто порушення зобов`язання щодо чергового платежу відбулось 18 червня 2016 року і відбувалось кожного 18 числі наступного місяця. Поряд з цим до суду позивач звернувся із даним позовом 01 грудня 2020 року. А тому, на переконання представника відповідача, позивач без поважних причин пропустив трирічний строк позовної давності до основної вимоги про стягнення боргу по періодичних (щомісячних) платежах за період з червня 2016 року по листопад 2017 року включно, що є підставою для відмови у позові. Зважаючи на зазначене, представник відповідача, просив у заяві застосувати позовну давність до позовної вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року за період з червня 2016 року по листопад 2017 року включно.

01 березня 2021 року представник позивача подав до суду заяву з запереченнями щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесені останньою судові витрати пов`язані з професійною правничою допомогою, оскільки такі, на думку представника, є завищеними та не підтверджені доказами, зокрема попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, який долучений до відзиву на позовну заяву, не містить самого розрахунку витрат. На підставі наведеного, представник позивача просив у задоволенні стягнення з позивача судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3500, 00 грн. відмовити.

01 березня 2021 року представник позивача також подав до суду додаткові пояснення у справі. В таких представник позивача зазначив, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачам обов`язку з внесення чергового платежу й обчислення окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до Розділу 2 Кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 7238,58 грн. Строк користування кредитом встановлено до 22 квітня 2018 року. Згідно Графіку платежів до Кредитного договору позичальник зобов`язувався сплачувати платежі за кредитом щомісячно до 22 числа кожного місяця. Таким чином, представник позивача вважає, що оскільки позов про стягнення заборгованості ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було подано до суду 01 грудня 2020 року, то позивачем дотримано строк позовної давності, зокрема до платежів у Графіку з 22 грудня 2017 року до 22 квітня 2018 року. Отже, сума платежів за розрахунковий період, яка підлягає сплаті за період з 22 грудня 2017 року до 22 квітня 2018 року в загальному розмірі дорівнює 3523,10 грн., що складається з 2521,10 грн. основна сума погашення кредиту та 1002,00 грн. заборгованість за доходами, що розраховується від загальної початкової суми наданого кредиту.

Будь-яких інших заяв учасники справи до суду не подавали.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо винесення заочного судового рішення.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22 квітня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200263540, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7238,58 грн., переказавши кошти на платіжну картку відповідача. Строк користування кредитом встановлено до 22 квітня 2018 року. Сукупна вартість кредиту становить 202.94% річних. (а.с. 26).

З розрахунку суми заборгованості пеня за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за період з 20 липня 2020 року по 17 листопада 2020 року становить 533,67 грн., інфляційні збитки за вказаний період становлять 174,88 грн., а також сума відсотків за користування грошовими коштами складає 133,42 грн. (а.с. 31,32).

Згідно ксерокопії договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». (а.с. 33,34).

Відповідно до додатку до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року сума заборгованості, відповідача за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року становить 13452,51 грн. (а.с. 35).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» пред`явило позов про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №200263540 укладеним 22 квітня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Із доданого позивачем до позовної заяви «Графіку платежів» до кредитного договору №200263540 від 22 квітня 2015 року судом установлено, що сторони погодили строк внесення щомісячних платежів, отже у відповідача існував обов`язок повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 17 числа кожного місяця.

Водночас, відповідно до вимог чинного законодавства за захистом свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у строк, визначений статтями 257, 258 ЦК України.

Статтею 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки сторони погодили строк внесення щомісячних платежів, у відповідача існував обов`язок повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловлену у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6- 522цс17 та постанові Верховного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №753/20228/14-ц.

Судом встановлено, що згідно квитанцій доданих до відзиву на позовну заяву відповідач сумлінно сплачувала кредит до 17 травня 2016 року, тобто порушення зобов`язання щодо чергового платежу відбулось 18 червня 2016 року і відбувалось кожного 18 числа наступного місяця.

Поряд з цим до суду позивач звернувся із даним позовом 02 грудня 2020 року.

Оскільки позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, суд не вбачає підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного суд рахує, що позовні вимоги позивача є підставні за період з червня 2016 року по листопад 2017 року, однак враховуючи той факт, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, поважних причин для його поновлення не наведено, на застосуванні строку наполягав в письмовій заяві представник відповідача, а тому слід застосувати позовну давність до вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №200263540 від 22 квітня 2015 року за період з червня 2016 року по листопад 2017 року включно та в задоволенні позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по кредиту за період з червня 2016 року по листопад 2017 року включно необхідно відмовити. В зв`язку з цим суд погоджується з аргументами представника відповідача з даного приводу.

При цьому, на переконання суду, з відповідача на користь позивача слід стягнути фактичну заборгованість, яка утворилась за період з 22 грудня 2017 року по 22 квітня 2018 року, що визначена щомісячними платежами згідно Графіку платежів в сумі 2521,10 грн.- основна сума погашення кредиту (а.с.27).

Cтягуючи означену суму з відповідача на користь позивача суд виходив з того, що згідно даних квитанцій відповідач до 17 травня 2016 року сплачувала кредит, а з 17 травня 2016 року перестала платити за зобов`язаннями, що також вказав представник відповідача у відзиві на позовну заяву. З червня 2016 року по листопад 2017 року суд застосував строк позовної давності щодо вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості та в таких відмовив. Поряд з цим згідно Графіку платежів відповідач повинна була сплачувати кредит до 22 квітня 2018 року. Отже, за період з 22 грудня 2017 року по 22 квітня 2018 року відповідач зобов`язана позивачу сплатити заборгованість в сумі 2521,10 грн.

Щодо вимоги позивача зазначеної у позовній заяві про стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих процентів в розмірі 8829, 27 грн., то в даному випадку суд погоджується з аргументами представника відповідача з даного приводу, зокрема те, що строк дії кредитного договору становив до 22 квітня 2018 року, тому починаючи з 23 квітня 2018 року позивач позбавлений можливості здійснювати нарахування відсотків передбачених умовами договору, однак чи здійснював позивач та/або ПАТ «Банк Михайлвський» таке нарахування до 20 липня 2020 року встановити не можливо оскільки матеріали справи не містять розрахунку виникнення заборгованості з урахуванням сплачених відповідачем сум.

Щодо позовної вимоги позивача зазначеної у додаткових поясненнях у справі в частині стягнення з відповідача 1002,00 грн. заборгованість за доходами, то суд вважає, що в такій слід відмовити, оскільки, як убачається з Графіку платежів означена сума (погашення основної суми кредиту, колонка №4) за період з 22 грудня 2017 року по 22 квітня 2018 року входить в суму платежу за розрахунковий період (колонка №3) з 22 грудня 2017 року по 22 квітня 2018 року, яку суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3% річних, то в цій частині, на переконання суду, також слід відмовити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 22 квітня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200263540, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7238,58 грн. Мета кредиту споживчі цілі.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання у виді пені, інфляційних збитків та 3% річних, встановлено, що такі були нараховані за період з 20 липня 2020 року по 17 листопада 2020 року.

Згідно вимог Закону України «Про споживче кредитування», а саме Перехідні положення п.п.2, 6 дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит. У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 р. № 392 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої COVID-19, з 01 серпня до 19 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Тобто на період з 20 липня 2020 року по 17 листопада 2020 року за який нараховано позивачем заборгованість за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання у виді пені, інфляційних збитків та 3% річних поширюються норми означеного вище Закону України «Про споживче кредитування».

Зважаючи на зазначене, на переконання суду, в цій частині позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення пені в сумі 533, 67 грн., інфляційних збитків - 174,88 грн. та 3% річних - 133, 42 грн. слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат, суд вирішує у відповідності до вимог частини шостої статті 141 ЦПК України, оскільки відповідач згідно даних довідки МСЕК №172634 від 20 лютого 2009 року є особою з інвалідністю другої групи, інвалідність встановлена довічно.

Окрім того, згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В відзиві на позовну заяву представник відповідача зробив заяву про те, що ним будуть подані додатково докази про розмір витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом справи.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на зазначене суд вважає за доцільне призначити таке засідання для вирішення питань про судові витрати у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 77, 80, 81, 141, 246, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором №200263540 від 22 квітня 2015 року в сумі 2521 (дві тисячі п`ятсот двадцять одна) гривня 10 коп.

В решті вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 10 год. 00 хв. 22 березня 2021 року в залі судових засідань (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, 12).

ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач ОСОБА_1 . зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 09 березня 2021 року.

Суддя О.М.Гавриленко