ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 649/1447/19 Головуючий у І інстанції Соловйов В.В.
Номер провадження 22-ц/819/496/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцова О.А.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області та Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області, ухваленого 22 січня 2020 року під головуванням судді Соловйова В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 52/100 частини нежитлової будівлі складу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Підстави позову та обґрунтування позову

Посилався на те, що 15 січня 2005 року позивач придбав у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати), відповідно до цивільного законодавства нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу права на майновий пай не вимагається, таким чином позивач отримав право на 52/100 частини нежитлової занедбаної будівлі свинарника, що підтверджується актом приймання-передачі № 3 від 23 жовтня 2000 року, за цей час позивач відновив вказане приміщення, залив нову бетонну підлогу, встановив двері, ворота, вікна, добудував декілька господарських приміщень, він займається веденням фермерського господарства, вказану будівлю протягом багатьох років використовує як склад, де зберігається техніка сільськогосподарського призначення, зерно, насіння соняшнику, різні мінеральні та мікродобрива, придбане майно не використовувалося як свинарник, а було переобладнане на нежитлову будівлю склад, який використовується за призначенням, рішенням Князегригорівської сільської ради № 50 від 27 листопада 2019 року нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 присвоєно адресний номер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає, що будучи власником майнових сертифікатів позивач фактично отримав право на громадську будівлю склад з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за вище вказаною адресою, при зверненні до державного реєстратора з вимогою зареєструвати право власності на вище вказане нерухоме майно отримав відмову з підстав відсутності первинної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22 січня 2020 року позов задоволено, ухвалено:

-визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 52/100 частини нежитлової будівлі складу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з літ. «А1» нежитлової будівлі складу загальною площею 1429,2 кв.м, літ. «а2» прибудови, літ. «Б1» будівлі охорони, літ. «В1» сараю, літ. «Г1» сараю.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку про правомірність набуття позивачем права власності на вказане у позові нерухоме майно та знайшов підстави для захисту його порушеного права за у відповідності до ст. 328 ЦК України.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі від 20 січня 2021 року керівник Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області та Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підстави та обґрунтування апеляційної скарги

Посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду, прокурор участі у розгляді даної справи не приймав, про зазначене рішення довідався в ході здійснення моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, 16 грудня 2020 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи, у чому листом суду № 01-28/6/20 від 21 грудня 2020 року було відмовлено, з тексту оскаржуваного рішення вбачається, що у придбаних позивачем свідоцтвах про право власності на майнові паї відсутня засвідчена підписом керівника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Князегригорівське» та печаткою відмітка про виділення майна у натурі, придбані позивачем свідоцтва про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) не оформлені належним чином, продавці не мали права власності на вказаний майновий пай на час здійснення купівлі-продажу, відмова державного реєстратора у реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно обумовлена відсутністю первинної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на майно, рішення суду першої інстанції не містить посилання на належні та достатні докази щодо підтвердження права власності ОСОБА_1 та попередніх власників майнових сертифікатів на спірне нерухоме майно, з позову вбачається, що він заявлений не для визнання, а для набуття права власності, що не передбачено ст. 392 ЦК України, на яку посилається суд першої інстанції, можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише ст. 335 та 376 ЦК України, у всіх інших випадках, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, при застосуванні ст. 328 ЦК України суд першої інстанції повинен був встановити, за яких законних підстав позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, на думку прокурора належним способом захисту позивачем свого права має бути оскарження зазначеного рішення суб`єкта державної реєстрації відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та КАС України, Князегригорівська сільська рада визнала позовні вимоги позивача, що свідчить про відсутність спору між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, тому визнання права власності на нерухоме майно нерозривно пов`язано з виникненням прав на земельну ділянку, на якій воно розміщене, судом не досліджувалося питання щодо права користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташоване спірне нерухоме майно, рішення по суті спору впливає на майнові інтереси сільської ради стосовно земельної ділянки, позивачем після придбання майнових сертифікатів здійснено перебудову будівлі свинарника на склад та добудовано нові господарські приміщення, чим порушено ст. 375, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України, визнаючи право власності на спірний об`єкт нерухомості суд першої інстанції фактично визнав право власності на об`єкти самочинного будівництва, не врахував постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України», не з`ясував правовий статус земельної ділянки, на якій знаходиться спірне нерухоме майно, не врахував положення ст. 331 ЦК України, не надав правової оцінки спірним правовідносинам на предмет їх відповідності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо порядку прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомості, не з`ясував усі обставини справи, що призвело до помилкових та неправомірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції фактично дозволив використовувати об`єкти, які не було визнано в установленому порядку готовими для ведення в експлуатацію, що є порушенням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, суд не вирішив питання залучення до розгляду справи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво законних інтересів держави у суді у разі порушення інтересів держави, у даній справі порушення інтересів держави полягають у тому, що визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно на території Князегригорівської сільської ради порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на земельну ділянку та майнові інтереси держави в особі вказаної сільської ради на отримання плати за користування землею, на якій знаходиться спірна нежитлова будівля, позбавляє власника земельної ділянки права вільно розпоряджатися нею, встановлювати умови та режим її використання, визначати термін користування земельною ділянкою та розмір орендної плати, встановлювати відповідні обмеження щодо користування нею, Князегригорівська сільська рада допустила неналежний захист економічних інтересів держави, на даний час Великолепетиська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків розформованої Князегригорівської територіальної громади, тому прокурор звертається до суду із апеляційною скаргою також і в інтересах Великолепетиської селищної ради.

Відзив на апеляційну скаргу

Не надходив.

Правова позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за положеннями п. 3) ч. 1 ст. 131-1 Основного Закону України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, за якою прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва, для чого він зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу лише у разі підтвердження судом наявності підстав для представництва.

Прокурором було виконано приведені норми права, отже він має право вимоги за даною апеляційною скаргою в інтересах вказаних органів місцевої влади, оскільки із задоволенням позову про визнання права власності на нерухоме майно зачіпаються їх права та інтереси щодо земельної ділянки, на якій таке майно розташовано.

Правовідносини з приводу майнових паїв реорганізованих сільськогосподарських підприємств в різний час регулювалися кількома правовими актами, правовідносини у даній справі стосуються періоду 2000-2005 років.

Ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» в її редакції станом на 2000 рік передбачала пайовий фонд майна членів підприємства, до якого включалися вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій, право членів підприємства на пайовий фонд майна залежало від їх трудового внеску, пай перебував у власності члена підприємства, проте право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набував після припинення членства в підприємстві, у разі виходу з підприємства громадянин набував право на пай натурою, грішми або цінними паперами.

Указом Президента України № 1529/99 від 3 грудня 1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» Кабінет Міністрів України, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольську міську державні адміністрації зобов`язано здійснити організаційні заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно, у тому числі шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності (далі - приватні формування), зазначено, що таке право, гарантоване частиною другою статті 14 Конституції України, не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств або будь-якими іншими рішеннями, шляхом передачі окремих будівель, споруд у рахунок погашення належних їм майнових паїв, а також підтримки розвитку особистих підсобних господарств громадян та селянських (фермерських) господарств шляхом надання громадянам можливості розширювати особисті підсобні господарства без створення юридичної особи за рахунок одержаних при виході з зазначених підприємств майнових паїв.

Указом Президента України № 62/2001 від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі та керуючись статтею 102 Конституції України, постановлено вважати завершення реформування аграрного сектора економіки на засадах приватної власності невідкладним завданням органів виконавчої влади, Міністерству аграрної політики України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям доручено розробити до 1 березня 2001 року та здійснити протягом поточного року комплекс організаційних заходів щодо запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати), виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна, недопущення порушень майнових прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі права власності на паї, забезпечення неухильного виконання правонаступниками реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств майнових обов`язків, які перейшли до них від зазначених підприємств, зокрема стосовно колишніх членів цих підприємств. Кабінету Міністрів України постановлено затвердити у місячний строк методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, порядок визначення розмірів паїв та документального посвідчення права власності на паї, форму свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, на Міністерство аграрної політики України покладено обов`язок надання офіційних роз`яснень щодо цього Указу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» з наступними змінами було затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, у якій визначено поняття майнового паю - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду, цією постановою затверджено також Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення та Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. Відповідно до вказаного Порядку визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства, за п. п. 13, 14 Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком, у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво, свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року з наступними змінами було затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, за його п. 8, 9, 15 кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, одним із кількох способів передбачено отримання свого майнового паю у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд, виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі, при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою, свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Наказом цього ж органу № 96 від 06 квітня 2001 року було затверджено Рекомендації щодо передачі майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства у спільну часткову власність та організації управління таким майном, яким визначено процедуру передачі майна пайового фонду реорганізованого КСП у спільну часткову власність та організацію управління користування таким майном на підставі договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном за рішенням зборів (спілки) співвласників, які доручають уповноваженому їх підписання від імені співвласників, з обранням виконавчого органу - Комітету громадян-співвласників та голови Комітету, прийняттям Статуту Спілки (об`єднання).

20 травня 2008 року наказом Міністерства аграрної політики України попередній наказ було визнано таким, що втратив чинність та затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, якими врегульовано питання здійснення співвласниками права спільної часткової власності та виділення співвласнику в натурі майна, еквівалентному вартості частки, що може бути об`єднана з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі.

З матеріалів справи вбачається, що за актом передачі-приймання майна № 3 від 23 жовтня 2000 року та накладної № 1732 Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Князе-Григорівське» було здійснено передачу майнового паю в натурі 52% будівлі свинарника інвентарний № НОМЕР_1 , загальною довжиною 84 м залишковою вартістю 63620 гривень, що складає 44 м на суму 33017 гривень та відповідає сумі вартості майнових паїв ОСОБА_2 9898,32 гривні, ОСОБА_1 8419,87 гривні, ОСОБА_4 8627 гривень, ОСОБА_5 6072 гривень.

До справи також долучено копії свідоцтв про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відповідних серій та номерів, виданих Князе-Григорівською сільською Радою народних депутатів Великолепетиського району Херсонської області 10 грудня 2004 року, зокрема на ім`я ОСОБА_3 на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна у розмірі 9955,10 гривні або 0,1708%, коли у вище зазначеному акті передачі-приймання фігурують ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також свідоцтва на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , щодо всіх вказаних осіб зазначено інші розміри майнового паю, ніж у акті, на свідоцтвах відсутня відмітка про виділення майна в натурі із засвідченням підписом керівника підприємства та печаткою.

За розписками від 15 січня 2005 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 продали ОСОБА_1 вказані майнові сертифікати, при цьому усупереч вище наведеним нормам права позивачем не було оформлено на себе нове свідоцтво про право власності на майновий пай з відповідною відміткою про отримання його в натурі.

У позові заявлено вимоги щодо визнання права власності на об`єкти нерухомості, які не були зазначені у акті передачі-приймання, та з іншим цільовим призначенням.

Відповідно п. 51. постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою , та акт приймання-передачі нерухомого майна.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів переходу до нього права власності на вказане у позові нерухоме майно, передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні, протилежне рішення суду першої інстанції у справі є незаконним, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області та Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області задовольнити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22 січня 2020 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова