ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Суми

Справа №592/13834/20

Номер провадження 22-ц/816/1267/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Квітіна Руслана Валерійовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Костенка В.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст якого складено 22 червня 2021 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Квітіна Руслана Валерійовича звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу №08/05/2020, згідно з яким відповідач мав передати у власність меблі та провести монтажні роботи для їх встановлення.

На виконання своїх обов`язків позивач сплатила відповідачу кошти в сумі 168700 грн.

Вказує, що у договорі не зазначені істотні умови договору щодо предмету товару, а саме у договорі повинно бути зазначено кількість товару, асортимент, комплектність та інші необхідні характеризуючи ознаки.

Вважає, що договір купівлі-продажу є неукладеним, а тому відповідач безпідставно отримав кошти, які підлягають поверненню.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивачки 168700 грн та судові витрати.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 17 червня 2021 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Квітін Р.В. посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалите нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що у договорі від 09 травня 2020 року щодо товару відсутні будь-які характеризуючи ознаки його предмету (матеріал меблів, розміри, кількості, зовнішній вигляд та інші характеризуючи ознаки).

Крім того, у договорі відсутні характеристики, які мають індивідуалізувати замовлений товар, а отже не було належним чином узгоджено предмет договору, що унеможливлює фактичне виконання договору, оскільки для покупця метою договору купівлі-продажу є придбання конкретного товару за плату.

Отже, у разі відсутності предмету договору купівлі-продажу, то такий договір не відповідає вимогам ст. 638 ЦК України та є неукладеним, а тому підлягає стягненню безпідставно отримана відповідачем сума коштів у розмірі 168700 грн.

Від представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 адвоката Музики А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Крім того, просить стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5500 грн за підготовку та складання відзиву на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_2 кошти за договором купівлі-продажу, тобто за відповідним правочином, який діє на час розгляду справи судом, а тому відповідач набув кошти на відповідній правовій підставі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 09 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір №08/05/2020, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався передати у власність замовнику меблі, а замовник зобов`язувався прийняти меблі та оплатити їх у порядку та на умовах визначених договором. Опис меблів кухня та пенали: фурнітура Блюм (петлі, підйомники, висувні механізми Леграбокс); стільниця НPL Fundermax 0080SX 12 мм, чорне ядро; фасади основні Cleaf S082; фасади RAUVISIO Crystal V2778 яскраво-біла глянець; блюм серводрайви на Aventos HF 5 шт; ДСП корпус низ Egger U899 st9 космос сірий; ДСП корпус низ Egger W908 st2 білий базовий; лоток під столові прибори, ковбики на висувні ящики, лед підствітка, сушка, карго, профіль-ручка 3 шт; профіль ГОЛА чорний; монтаж, монтажні розхідники доставки.

Загальна вартість меблів становить 250200 грн замовник зобов`язувався у день підписання договору протягом 3 банківських днів здійснити попередню оплату меблів у розмірі 200160 грн без ПДВ.

10 травня 2020 року, на виконання умов договору, позивачка сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 168700 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 встановив у квартирі ОСОБА_1 комплект меблів кухні. Вказана обставина не заперечується сторонами у справі, підтверджується копіями фотокарток та показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач безпідставно отримав кошти, які підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, з огляду на таке.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутноcті таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, правильно встановлено, що між сторонами 09.05.2020 року укладено договір купівлі-продажу № 08/05/2020 предметом якого є меблі: кухня та пенали з погодженим описом фурнітури, стільниці, фасадів, матеріалів з яких вони будуть виготовлені. В договорі зазначена вартість меблів, яка становить 250200 грн. На виконання своїх зобов`язань за договором позивачка сплатила відповідачу кошти в сумі 168700 грн, а відповідач встановив у квартирі позивачки комплект меблів кухні.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Виходячи з наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи, твердження позивачки про те, що договір купівлі-продажу № 08/05/2020 від 09.05.2020 року між нею та відповідачем не було укладено є помилковими та спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи предмет позову, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, а саме за підготовку та складання відзиву на апеляційну скаргу.

При визначенні розміру витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, колегія суддів виходить з того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 26/07/2021 від 26 липня 2021 року, укладений з адвокатським об`єднанням «Акрополь» в особі керуючого партнера Музики А.І. та квитанцію про сплату 5500 грн за підготовку та складання відзиву на апеляційну скаргу. Враховуючи обсяг наданих послуг, складність справи, те, що адвокат Музика А.І. приймав участь в суді першої інстанції та обізнаний з матеріалами справи, колегія суддів визначає витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача в сумі 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Квітіна Руслана Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенка

О.І. Собина