У Х В А Л А

09.03.2021 Справа №607/3830/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, суддя Герчаківська О. Я., ознайомившись із поданою позовною заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Просить встановити факт належності їй свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 .

Вважаю, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (надалі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з цим, ч. 3 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови встановлює, що заяви про встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Заявниця фактично просить внести зміни у свідоцтво про народження де її прізвище, ім`я та по батькові записано на російській мові як « ОСОБА_1 » і в даному випадку є спір про внесення змін до актового запису.

Відтак, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено в п. 3 Постанови, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

В пункті 10 Постанови також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, серед іншого, що відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно з п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру записів цивільного стану громадян (п. 2.16 Правил), відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану (п. 2.18 Правил).

Відмова у внесенні змін до актових записів може бути оскаржена у судовому порядку.

Відповідно до висновку про внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану, який надано 18 лютого 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), прохання ОСОБА_1 не підлягає позитивному вирішенню у зв`язку із виявленими розбіжностями в основних підтверджуючих документах заявниці, а саме в актових записах про шлюб, про народження. Відповідно до Розділу ІІІ п. 3, 4 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» прізвище, власне ім`я, по батькові та місце народження дитини під час державної реєстрації народження дитини визначається за бажанням батьків, в даному випадку по батькові дитини зазначено « ОСОБА_1 », власне ім`я батька дитини заявниці, зазначено « ОСОБА_1 », а отже, помилки в актовому записі про народження заявниці не допущено.

ОСОБА_1 не оспорює процедуру розгляду поданої нею заяви та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення, що б вказувало на публічно-правовий характер спору.Разом з тим, заявниця просить встановити факт належності їй свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 . Водночас неточності в актових записах, які не втрачені та відновленню не підлягають, на які покликається заявник, не можна вважати безспірними, адже орган, який вчиняв актові записи їх не визнав, про що складено відповідний висновок.

З огляду на наведене вище, вбачається, що способом відновлення порушеного права, якщо воно мало місце у виниклих між сторонами правовідносинах, є звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із вимогами про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до цих записів.

Суд повинен дослідити обставини, що підтверджують або спростовують факт про народження особи та внесені дані в первинний актовий запис, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису, зобов`язання відповідача внести зміни до нього.

За таких обставин у відкритті окремого провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід відмовити.

Роз`яснити заявниці її право звернутися до суду із позовом на загальних підставах, в порядку позовного провадження, що відповідає висновкам, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду по справі № 425/2737/17 від 14 листопада 2018 року, № 807/45/17 від 23 січня 2019 року, № 466/1150/18 від 13 березня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 294 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті окремого провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська