КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/90/21
Провадження №2/319/85/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2021 року смт. Більмак
Куйбишевський районний суд Запорізько їобласті у складі:
головуючого судді Гляня О.С.,
за участі секретаря судового засідання Смокової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Більмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Більмацька селищна об?єднана територіальна громада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В січні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 та зняття його з реєстраційного обліку.
В позові посилається на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Будинок придбаний в шлюбі, а тому є спільним майном подружжя позивача та відповідача.
Вказує, що відповідач зареєстрований в будинку, але за місцем реєстрації понад 9 років не проживає, оскільки перебуває в Росії та повертатися в Україну не має наміру. Комунальні платежі ОСОБА_2 не сплачує, участі в утриманні житла не приймає.
Зазначає, що сама також періодично виїжджає на заробітки в Росію до чоловіка, а тому сторони планують продати будинок.
Проте потенційний покупець будинку вимагає зняти з реєстраційного обліку осіб, які в ньому прописані, у зв?язку із чим позивач і звертається до суду.
В судове засіданя позивач не з?явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з?явився також, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
В судове засідання з?явилися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допит яких суд вважає недоцільним за відсутності інших учасників справи, з метою економії процесуального часу та через відсутність доказового значення в їх показаннях, з огляду на наступне.
Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.09.2011 року, ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 .
З копії домової книги, а також з довідки про склад сім?ї № 2798, виданої 06.11.2020 виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Таким чином, відповідач є співвласником будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.
За ст. 369 ЦК співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Перешкоджання власнику щодо вільного користування своїм майном заборонено ст. 41 Конституції України де вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що за встановлених обставин підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним нерухомим майном відсутні, оскільки вимоги про позбавлення власника майна права цим майном користуватися суперечать діючому законодавству України.
В задоволенні позову в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання також необхідно відмовити, так як відповідно до ст.7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 81,259, 265, 268, 208-282 ЦПК України, ст.ст. 317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 41,129 Конституції України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Більмацька селищна об?єднана територіальна громада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: О.С.Глянь