Справа № 459/512/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2482/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину вартості понесених нею додаткових витрат на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних із лікуванням дитини, в розмірі 8317 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2011 року, від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і знаходиться на її матеріальному утриманні, а з відповідача на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.09.2011 року стягуються аліменти на дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що вона є інвалідом другої групи, через що не може багато працювати, має двох дітей, одна з яких, їхня спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 хворіє на хронічну хворобу нирок 1 ступеня, а тому на її лікування, медичні огляди та поїздки до медичних закладів, один з яких знаходиться у м.Харкові, а також на оздоровлення дитини за кордоном, вона несе великі матеріальні витрати.

Так, зокрема, розмір витрат на лікування за 2019 рік становив 10965 грн., вартість проїзних квитків за напрямком Львів-Харків та до Республіки Італія на оздоровлення 3460 грн., вартість оздоровлення в Італії на побережжі Адріатичного моря в м.Неаполь, що включає вартість вироблення проїзних документів (1210 грн.), проїзду (254 грн.) та путівки, 8000 грн., розмір витрат на заняття в мистецьких та спортивних гуртках та проїзд до школи ((2 грн.*3*2 рази в день*20 днів)*5 місяців (січень-травень 2019 року)) 1000 грн.

Загальний розмір додаткових витрат, як стверджує позивач, становить 15425 грн., а половина витрат, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача 8317 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2020 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, оскільки не дав належної правової оцінки її доводам та доказам, які вона подала на підтвердження своїх вимог.

Звертає увагу, що профільний медичний заклад знаходиться в м.Харкові (єдиний в Україні медичний заклад даного напрямку) і згідно із заключенням від 29.01.2020 року, виданого лікарем КНП «Харківського обласного медичного клінічного центру урології і нефрології», дитині встановлено діагноз: Хронічна хвороба нирок 1 ступеня, контрольний огляд призначено на червень 2020 року з вирішенням питання трансплантації нирки.

Наголошує, що це тяжка довготривала хвороба з рецидивуючим перебігом, яка вимагає тривалого і вартісного лікування дитини та постійних медичних оглядів, що підтверджується доданими нею консультативними заключеннями лікарів та оригіналами платіжних документів, яких суд безпідставно не врахував при вирішенні даного спору.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.02.2021 року, є дата складення повного судового рішення 26.02.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2011 року (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Дитина проживає разом з позивачем ОСОБА_1 , а з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.09.2011 року стягуються аліменти на дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5, 13).

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обставин, якими вона обгрунтовувала понесення додаткових витрат на дитину.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд не дослідив усі надані позивачем докази і не дав їм належної правової оцінки, зокрема, поза увагою суду залишились долучені позивачем оригінали фіскальних чеків, медичних заключень та лікарських призначень для лікування дитини, які містились у конверті з надписом «Рецепти та оригінали фіскальних чеків» (а.с.41), яких суд першої інстанції навіть не оглядав, позаяк, позивач на підтвердження наявності в дитини тяжкого захворювання та понесених нею витрат на лікування посилалась саме на ці докази.

Так, зокрема, з названих вище і досліджених апеляційним судом доказів (а.с.41) встановлено, що малолітня ОСОБА_3 дійсно проходила медичне обстеження у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний медичний клінічний центр урології і нефрології ім. В.І.Шаповала» (Харківський обласний медичний клінічний центр урології і нефрології ім. В.І.Шаповала) 27.12.2019 року та 28.01.2020 року, де їй встановлено діагноз: Хронічна хвороба нирок 1 ступеня із сечовим синдромом, та визначено контрольний огляд один раз у півроку у названому медичному закладі, а також надано рекомендації по лікуванню вказаного захворювання під спостереженням у лікаря-педіатра за місцем проживання, яке дитина проходила 24.01.2020 року у педіатра-нефролога в Міжобласному Медико-Генетичному Центрі у м.Львові по вул.Лисенка, 31А (а.с.19).

Отже, дитині діагностовано хворобу нирок, для лікування якої призначено тривале медикаментозне лікування та постійне спостереження і обстеження у лікарів, яке дитина проходила згідно наданих медичних документів у період з 01.10.2019 року по 28.01.2020 року, у зв`язку з чим позивачем понесено матеріальні витрати на купівлю призначених за рецептами лікарів медикаментів (фурагін, лактіалє, кардонат, вессел дуе, смарт омега для дітей) на загальну суму 3698 грн. 82 коп., що підтверджено оригіналами фіскальних чеків (а.с.41): чек на суму 1276 грн. 79 коп. від 04.10.2019 року (вессел дуе); чек на суму 1294 грн. 94 коп. від 08.11.2019 року (вессел дуе); чеки на суму 540 грн. 70 коп. від 24.01.2020 року, 289 грн. 70 коп. від 02.02.2020 року, 213 грн. 39 коп. від 12.02.2020 року та 83 грн. 30 коп. від 13.02.2020 року (кардонат, лактіалє, смарт омега для дітей, фурагін).

Крім того, у зв`язку з наявним захворюванням, дитина оглядалась лікарем-окулістом 27.02.2019 року з рекомендацією повторного огляду у березні 2019 року, який пройшла 20.03.2019 року (а.с.15-18) і витрати за огляд становлять 1320 грн., що підтверджено оригіналами фіскальних чеків (а.с.41): чеки на суму 945 грн. та 375 грн. від 20.03.2019 року.

Також позивач понесла витрати на проїзд дитини залізничним транспортом у її супроводі до названого вище медичного закладу Харківського обласного медичного клінічного центру урології і нефрології ім. В.І.Шаповала (м.Харків) на загальну суму 3203 грн. 81 коп. (а.с.35-40).

Отже, загальний розмір витрат, які понесла позивач у зв`язку із хворобою дитини, становить 8222 грн. 63 коп.

В силу наведених вище норм закону, вказані витрати відносяться до додаткових витрат, оскільки викликані хворобою дитини, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача половини понесених нею витрат у зв`язку з лікуванням дитини в розмірі 4111 грн. 32 коп. підлягають задоволенню.

Інші надані позивачем фіскальні чеки (а.с.41) не стосуються лікування дитини у зв`язку з наявним у неї захворюванням і про витрати, які вказані в цих чеках, позивач нічого не зазначає у своїй позовній заяві, а тому вони не можуть бути враховані судом при визначенні розміру додаткових витрат.

Не підлягають задоволенню й вимоги позивача щодо стягнення витрат, понесених на оздоровлення дитини в Республіці Італія, оскільки в матеріалах справи, окрім страхівки, оплата за яку становить 254 грн., згоди батька на поїздки в Італію, цільове призначення яких невідоме, та авіаквитків без зазначення їх вартості (а.с.14, 22-34), належних доказів на підтвердження тієї обставини, що дитина відвідувала названу вище країну саме для її оздоровлення, зокрема, за рекомендацією лікарів, немає.

Інші витрати, понесені позивачем на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду закордон, у розмірі 1210 грн. 32 коп. (а.с.20-21), не підлягають відшкодуванню, оскільки такі витрати, самі по собі, без доведення мети поїздки (лікування, оздоровлення на морському узбережжі тощо), у розумінні норми статті 185 СК України, не є додатковми витратами.

Не підтвердженими жодним належним доказом є й витрати, понесені позивачем на заняття дитини в мистецьких та спортивних гуртках, більше того, немає навіть доказів, які б підтверджували відвідування дитиною цих гуртків, а витрати в розмірі 1000 грн., про які позивач зазначає у своїй позовній заяві, стосуються лише проїзду дитини до школи, що не може бути оцінено судом як додаткові витрати.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, лише в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 4111 грн. 32 коп.

Інші вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову з наведених вище мотивів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із звільненням позивача, як інваліда другої групи, від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, та частковим задоволенням позовних вимог позивача (49%), з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 412 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 618 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитинув розмірі 4111 гривень 32 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 412 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 618 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.