Провадження № 22-ц/801/558/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 рокуСправа № 127/25920/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 24 грудня 2020 року в м. Вінниці суддею цього суду Федчишеним С. А., зі складанням його повного тексту 28 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи її тим, що його батько - ОСОБА_2 більше 35 років працював у Комунальному некомерційному підприємстві «Вінницька обласна клінічна лікарня імені М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» (далі - ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР) на посаді лікаря-гематолога, зокрема, у відділенні де останнім часом лікувались хворі на COVID-19. 3 серпня 2020 року ОСОБА_2 було госпіталізовано до лікарні та наступного дня, після обстеження на COVID -19 (ПЛР тест № 49353) та методом ІФА (№ 1218), було підтверджено позитивний результат корона вірусу, а 5 серпня 2020 року о 16 год 10 хв констатовано його біологічну смерть.

Згідно з висновком лікаря-профпатолога ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР від 27 серпня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 отримав гостре професійне захворювання COVID -19, яке підтверджене лабораторно та отримане під час виконання функціональних обов`язків.

ОСОБА_1 від дня свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і по день смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) постійно проживав з ним однією сім`єю.

31 липня 2006 року батьки ОСОБА_1 розлучились, однак заявник продовжував проживати і надалі з батьком, який більше не одружувався та нової сім`ї не мав. Батько піклувався та утримував заявника, оплачував навчання у вищому навчальному закладі, у них були взаємні права та обов`язки.

Встановлення факту проживання однією сім`єю заявнику необхідно для отримання одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер внаслідок професійного захворювання.

Пославшись на викладене та на те, що встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю з батьком - ОСОБА_2 з 20 березня 2000 року по 05 серпня 2020 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, заявник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 15).

08 серпня 2017 року ОСОБА_2 (Замовник) було укладено договір № 521с з Вінницьким національним медичним університетом імені М. І. Пирогова (Виконавець), за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання ОСОБА_1 (одержувач) освітньої послуги (а. с. 17-18).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

03 вересня 2020 року начальником Управління Держпраці у Вінницькій області затверджено акт розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання, що сталося 29 липня 2020 року у ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР, у якому встановлено, що ОСОБА_2 отримав гостре професійне захворювання COVID -19, яке підтверджено лабораторно (ПЛР тест від 04 серпня 2020 року № 49353 - позитивний, ІФА від 04 серпня 2020 року № 1218 титр IgM-5,22) та отримане під час виконання функціональних обов`язків (а. с. 8-13).

17 вересня 2020 року Вінницьким національним медичним університетом імені М. І. Пирогова видано ОСОБА_1 довідку № 05/2-253 про те, що він є дійсно студентом 4 курсу денної форми навчання стоматологічного факультету за спеціальністю «Стоматологія». Навчається за контрактом. Термін навчання з 01 вересня 2017 року до 01 липня 2022 року (а. с. 19).

18 вересня 2020 року ОСББ «Зодчих - 40» видано довідку про те, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: з 25 листопада 2005 року - ОСОБА_4 , з 15 грудня 2006 року - ОСОБА_2 , а з 01 квітня 2020 року проживав без реєстрації ОСОБА_1 (а.с. 15).

22 вересня 2020 року Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради видано довідку про те, що ОСОБА_1 з 22 вересня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 6).

За приписами ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

За змістом зазначеної норми законодавства, право на отримання після смерті потерпілого вказаних виплат виникає у випадку належності до складу сім`ї потерпілого, з урахуванням відповідних положень Сімейного кодексу України (далі - СК України), та факту перебування на його утриманні.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема відсутності належних та допустимих доказів факту постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства та здійснення спільних витрат, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні зави ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з батьком, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на наявність існування між ними у період з 20 березня 2000 року по 05 серпня 2020 року ознак сім`ї, визначених положеннями сімейного законодавства.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2021 року