Провадження №8/522/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсними договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2020 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суд м. Одеси від 27.02.2019 р. за нововиявленими обставинами та скасування рішення.

На обґрунтування вимог заявник зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання договору довічного утримання та договору дарування недійсним, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання договору довічного утримання недійсним, але на даний час стало відомо про нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи, є істотними для правильного та законного вирішення справи , що не були встановлені судом, та які не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи по суті, у зв`язку з чим, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 року, що набрало законної сили, має бути переглянуто у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заявник вказує що йому стали відомо обставини які не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи , а саме:

Зазначив, що 11.09.2020 року з відповіді юридичного департаменту Одеської міської ради йому стало відомо про те, що позивач ОСОБА_2 08.06.2017 року звертався до юридичного департаменту Одеської міської ради з заявою № 252-І щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності від 22.12.2011 р. серія НОМЕР_1 на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; з відповіді ПП «Дельта-Консалтінг» від 11.09.2020 р. йому стало відомо що позивач ОСОБА_2 звертався до ПП «Дельта-Консалтінг» в березні 2017 р. для проведення оцінки нежитлового приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , вказана їм мета, для якої потрібна була оцінка-для здійснення цивільно-правових угод по вищезазначеному приміщенню, оцінка вказаного об`єкту не виконувалась; з відповіді ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» від 30.09.2020 року йому стало відомо, що позивач ОСОБА_2 звертався до Одеського бюро технічної інвентаризації 27 березня 2017 року, з метою проведення поточної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , для оціночної вартості (звіту про оцінку майна) вказаного приміщення при його відчуженні; 17 вересня 2020 року йому стало відомо що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до приватного нотаріуса Нікітюк О.М. з приводу укладання договорів з відповідачем ОСОБА_1 відносно нежитлового приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , та квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , і за підтвердженням цієї обставини звертається до суду з клопотанням про витребування судом вказаної інформації від нотаріуса Нікітюк О.М.; 22 вересня 2020 року йому стало відомо що ОСОБА_3 склала заповіт на користь свідка по справі ОСОБА_4 , а 15 вересня 2020 р. йому стало відомо що позивач по справі ОСОБА_2 склав заповіт на користь свідка по справі ОСОБА_5 за підтвердженням цих обставини звертається до суду з клопотанням про витребування судом вказаної інформації з Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса; 01.10.2020 р. з відповіді ритуального агента ОСОБА_6 йому стало відомо, що позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 12 червня 2020 року, до часу укладення договору довічного утримання було достеменно відомо, що донька буде похована у землю за православними канонами у землю, вдень 12.06.2017 р. вони бачили вириту яму на могилі для її поховання, їм було відомо що відповідач вже 12.06.2017 року зранку уклав договір на організацію проведення поховання, оплатив копку могилу, вибрав всі необхідні речі для поховання дружини у землю, сплатив за них аванс, вони повідомили ОСОБА_6 , що будуть укладати угоди, які призначені на 12.06.2017 р..

Заявник зазначає, що вказаними доказами вбачається наявність нововиявлених обставин, якими спростовуються висновки суду першої інстанції та які були покладені в основу рішення, про те, що була відсутня воля позивача на укладення правочинів на користь відповідача ще за життя ОСОБА_7 , про відсутність доказів, щодо завчасного погодження укладання договорів у нотаріуса на 12.06.2017 р. за згодою двох сторін правочину, про те що договір довічного утримання було вчинено відчужувачем, людиною похилого віку, на наступний день після смерті доньки та напередодні її поховання проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психологічного тиску з боку відповідача.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладенні в основу судового рішення. Вказані ново виявлені обставини свідчать, про те, що дії позивача ОСОБА_2 на укладення договору були усвідомлені, цілеспрямовані, вольові та були спрямовані на досягнення певних правових наслідків, а саме на укладення договору довічного утримання, які він вчинив за відсутності будь-яких погроз та не під впливом тяжкої для нього обставини, смерті доньки. Оскільки суд першої інстанції не дослідив обставини які існували на час розгляду справи, ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які брали участь у справі, тобто є нововиявленими обставинами наявність яких підтверджено відповідними доказами, про які зазначено в заяві, а тому заявник просив переглянути рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 р. по цивільній справі №522/12495/17 у зв`язку з нововиявленими обставинами, скасувати це рішення і прийняти нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) приватний нотаріус Марченко А.М. про визнання договору довічного утримання недійсними відмовити повністю.

Матеріали цивільної справи перебували на розгляду в суді касаційної інстанції та були повернуті до Приморського районного суду м. Одеси 21.10.2020 року, передані головуючій 23.10.2020 року.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судовому засіданні «20» листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року за клопотанням заявника було витребувано докази, а саме: у державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Білик Олени Георгіївни копію заповіту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та всі наявні копії заповітів складених ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також із Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса всі наявні копії заповітів складених ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема складеного на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у разі якщо заповіти ОСОБА_2 , не посвідчувалися у Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі, надати відомості зі спадкового реєстру стосовно заповітів складених ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на 20.11.2020 року відповідь із приводу заявлених доказів не надійшла, уц зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10.12.2020 року.

Представником ОСОБА_2 адв. ОСОБА_8 до суду 20.11.2020 року були подані письмові заперечення за заяву (т.4, а.с.135-143), згідно яких заперечувала проти заяви та просила відмовити.

Аналогічні заперечення були надані представником ОСОБА_2 03.12.2020 року.

Згідно даних заперечень, представник ОСОБА_2 посилалась на те, що звернення ОСОБА_1 із даною заявою, свідчить лише про те, що відповідач навмисно не бажає виконувати рішення Приморського районного суду м.Одеси, яке залишено в силі постановою Верховного суду від 09.09.2020 року. Посилалась на те, що суду були надані не завірені належним чином копія заяви ОСОБА_2 за березень 2017р. щодо проведення оцінки на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не надана інформація про те, яким чином звертався ОСОБА_2 в березні 2017р. щодо проведення оцінки на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - особисто, через представника, не надана завірена належним чином копія заяви ОСОБА_2 від 08.06.2017р. №252-І щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності від 22.12.2011р. серія НОМЕР_1 на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не надано завірену належним чином копію заяви ОСОБА_2 від 27.03.2017р. щодо проведення поточної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Звернення до вказаних установ, на думку представника, не відноситься та не могло бути віднесено до предмету доказування, оскільки предметом доказування була відсутність волі позивача на укладення оспорюваного правочину.

Додатково представника ОСОБА_2 заперечувала факт звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Нікітюк О.М. з приводу укладення договорів з ОСОБА_1 .. Також вважає, що посилання сторони заявника на те, що не можуть бути прийняті як докази покази ОСОБА_4 , на ім`я якої було начебто складений ОСОБА_3 заповіт, оскільки згідно листа державного нотаріуса Білик О.Г. спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_9 ..

Також заперечувала проти обставини як нововиявленоої - обізнаність позивача у тому, що доньку буде поховано у землю, про що їм повідомив ритуальний агент ОСОБА_6 , та вважає, про існування такої обставини заявнику було відомо раніше.

Щодо обставин скаладання ОСОБА_2 заповіту на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , то вважає, що встановлення вказаної обставини обмежується правом заповідача на нотаріальну таємницю та може порушити права ОСОБА_2 , який не бажає розкривати вказану інформацію, та вважає, що витребування вказаної інформації у нотаріуса незаконно.

За викладеного, представник ОСОБА_2 адв. ОСОБА_8 просила залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 ..

На виконання ухвали суду 11.11.2020 року надійшла відповідь державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса Білик Олени Георгіївни від 19.11.2020 року №7761/01-16, згідно якої повідомлено, що надати копію заповітів не є можливим, оскільки останні були передані до Одеського державного нотаріального архіву, згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62547082 від 19.11.2020 року.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року було вирішено питання про витребування доказів, а саме з Одеського державного нотаріального архіву наступні відомості:

- інформацію стосовно заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої 26.09.2019 р. посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 14.07.2017 року за реєстровим номером №4-1058, з зазначенням відомостей про те на користь яких осіб він був складений, та надати суду копію вказаного заповіту;

- інформацію стосовно заповіту ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою з зазначенням відомостей про те на користь яких осіб він був складений, та надати суду копію вказаного заповіту.

Ухвалою суду від 11.12.2020 року було вирішено питання про витребування доказів, а саме у приватного нотаріуса Нікітюк Оксани Михайлівни інформацію про те, чи вчинялися нотаріальні дії в червні 2017 року за участю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи зверталися до неї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вчиненням нотаріальних дій в червні 2017 року, якщо мали місце звернення щодо відчуження нерухомого майна то вказати відносно якого саме майна та на користь якої особи вони мали бути відчуженні.

Ухвалою суду від 11.12.2020 року було вирішено питання про витребування доказів, а саме з Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №1300/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритої 16.10.2019 року.

Витребувані докази були надані Київською ДНК у м. Одесі до суду - 16.12.2020 року (т.4, а.с.218-246), Одеським державним нотаріальним архівом 16.12.2020 року (т.5, а.с.15-34), приватним нотаріусом Нікітюк О.М. 17.12.2020 року (т.5, а.с.36).

До суду представником ОСОБА_2 адв. ОСОБА_8 16.12.2020 року були надані письмові доповнення до заперечень на заяву (т.5, а.с.1-3). Згідно яких представником додатково посилалась на те, що нею було отримано відповіді на адвокатський запит з юридичного департаменту Одеської міської ради щодо звернення ОСОБА_2 до юридичного департаменту Одеської міської ради про видачу дубліката свідоцтва на приміщення магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого додана копія заяви ОСОБА_2 від 08.06.2017р.. Зазначала, що вказана заява власноручно написана ОСОБА_1 та підписана не ОСОБА_2 , а іншою особою, оскільки вказаний підпис не збігається з підписом., який має ОСОБА_2 (копія паспорту ОСОБА_2 та інших документів, які містять його підпис, знаходяться в матеріалах справи). Таким чином, вважає, що докази звернення ОСОБА_2 до юридичного Департаменту ОМР в матеріалах справи відсутні. Більш того, оскільки заява від 08.06.2017р. написана самим ОСОБА_1 , то сказана обставина була йому відома з моменту написання, та не може вважатись нововиявленою у розумінні 423 ЦПК України. Одночасно з цим Одеською міською радою надана відповідь на адвокатський запит від 20.11.2020р., в якому зазначено, що згідно до бази даних електронного документообігу виконавчого комітету Одеської міської ради «Діло», звернень від ОСОБА_2 на видачу дублікату свідоцтва про право власності від 22.12.2011р. не виявлено, що на думку представника ставить під сумнів, чи реально звертався ОСОБА_2 за видачею дублікату свідоцтва про право власності. Посилалась на те, що у будь-якому випадку звертатись за отриманням дублікату свідоцтва про право власності у ОСОБА_2 не було ніякої необхідності, оскільки він мав оригінал свідоцтва про право власності, та надав його нотаріусу 12.06.2017р. при оформленні оспорюваного правочину.

Посилалась на те, що нею отримана відповідь з ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації», в якій зазначене про те, що ОСОБА_2 звертався 27.03.2017р. до товариства з метою проведення поточної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , проте, договір з товариством не укладав. Вказані відповідь не містить ані копії заяви ОСОБА_2 , або інших пов`язаних копій документів, ані будь-яких інших доказів звернення особисто саме ОСОБА_2 , що на думку представника ставить під сумнів, чи дійсно звертався ОСОБА_2 до товариства.

17.12.2020р. в судове засідання з`явились ОСОБА_10 , його представник ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , його представник - ОСОБА_8 , які надали суду свої пояснення по справі та було оголошено перерву по справі до 12.01.2021р.

Судом також було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 третя особа по справі ОСОБА_3 померла, її правонаступником визнано позивача по справі ОСОБА_2 , оскільки як вбачається з витребуваної судом копії спадкової справи №1300/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , він звернувся 16.10.2019р. с заявою про прийняття спадщини, хоч і в подальшому у судовому засіданні зазначений факт не підтверджував.

Додатково ОСОБА_8 вказувала, що у провадженні Приморського районного суду м.Одеси (с-Науменко А.В.) перебуває цивільна справа №522/9110/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-тя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсним договору дарування, укладеним в той же день, що і оспорюваний договір довічного утримання, -12.06.2017р., між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. В ході допиту у якості свідка 15.10.2020р. (час вчинення запису 11:45:22) ОСОБА_6 показав суду, що у день смерті ОСОБА_13 11.06.2017р. він був у лікарні, пропонував родині ритуальні послуги. На наступний день він зустрічався з ОСОБА_14 особисто в офісі, вони обговорювали організаційні моменти поховання ОСОБА_13 , та пізніше, в той же день 12.06.2017р. він поїхав на кладовище, де зустрівся з батьками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вони були всі разом, де їм показували місце, обране для поховання ОСОБА_13 . Вважаю, що зазначення ОСОБА_14 , в своїй заяві того, що йому стало відомо лише 01 жовтня 2020р. про начебто розмову 12.06.2017р. ОСОБА_6 та батьків ОСОБА_13 про поховання доньки у землю та інших моментів поховання не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 особисто був присутній на цій зустрічі та про вказану обставину знав та міг знати з 12.06.2017р. (оригінал СД-диску та копія протоколу судового засідання від 15.10.2020р. по справі №522/9110/18 додала до заперечень).

Ухвалою суду від 12.01.2021 року було розглянуто клопотання представника ОСОБА_2 адв. ОСОБА_8 та витребувано докази із ПП «ДЕЛЬТА-КОНСАЛТИНГ», а саме:

- завірену належним чином копію заяви ОСОБА_2 за березень 2017р. щодо проведення оцінки на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

- інформацію про те, яким чином була звертався ОСОБА_2 в березні 2017р. щодо проведення оцінки на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - особисто, через представника(вказати ПІБ), або у інший спосіб.

- інформацію про те, до кого безпосередньо (директор або співробітник) звертався ОСОБА_2 у березні 2017р. щодо проведення оцінки на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначення прізвища, ім`я по батькові, та адреси проживання.

Розгляд справи відкладено на 26.01.2021 року.

Відповідь на ухвалу суду від 12.01.2021р. було надано до суду 26.01.2021 р. (т.5, а.с.85-86).

За клопотанням сторін, з наданням часу на ознайомлення, розгляд справи 26.01.2021 року був відкладений на 03.03.2021 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адв. ОСОБА_11 з`явилися, вимоги, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленними обставинами, підтримали та просять рішення суду від 27.02.2019 р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, надали пояснення у судовому засіданні, відповідали на запитання сторони позивача та суду.

У судових засіданнях 17.12.2020р. та 03.03.2021 року відповідач та його представник в судовому засіданні повідомили суду, про те, що позивач звинувачує відповідача в примушуванні підписати договір, тому, те про що стало відповідачу відомо нещодавно він зазначив у заяві. Відповідачу в вересні 2020 р. від їх з дружиною на той час клієнтки, їх магазину жіночого одягу, який вони мали с дружиною, стало відомо, що ОСОБА_15 звертався до Одеської міської ради для отримання дубліката свідоцтва про право власності на магазин. Ця клієнтка допомагала тоді в цьому питанні. Його дружина ОСОБА_16 лежала в лікарні і готували для переоформлення на нього їх спільне з дружиною майно яке було оформлено на батьків дружини - магазин, квартиру і машину. Зокрема, для переоформлення магазину, який фіктивно був оформлений на батька, перед смертю його дружини в 2017 році, для угоди в першу чергу потрібно було свідоцтво про право власності на це приміщення. Документи зберігалися у тата вдома і він не міг його знайти. Укласти угоду без оригіналу свідоцтва було неможливо. Документи на укладення всіх угод майже всі були вже готові, тільки не було оригіналу свідоцтва про право власності на магазин, тому ОСОБА_16 просила цю клієнтку допомогти. Вона дізналася, як це зробити, зокрема, отримала бланки, привезла їх ОСОБА_13 у лікарню. Це було незадовго до переоформлення квартири, яка була оформлена на ОСОБА_17 і яку ми переоформили договором дарування на мене, для чого викликали нотаріуса в лікарню, 9 червня 2017 року. ОСОБА_16 попросила відповідача, щоб він заповнив бланк заяви, він заповнив цю заяву, включно фамілію, підпис, дату, щоб тато нічого не переплутав, щоб татом усе було правильно написано, заява була написана відповідачем, як зразок для тата, щоб тато її переписав і ні в чому не помилився, сходив до Одеської міської ради, тому що видати такий документ можуть тільки власнику приміщення, він не повинен був здавати заяву яку написав для нього відповідач як зразок. ОСОБА_16 дала його татові, щоб він сходив, та отримав дублікат свідоцтва , але його не отримували, тому що тато сказав що знайшов оригінал і тому 9 червня вже були всі документи і ввечері їздили до нотаріуса ОСОБА_18 ми повинні були укладати всі ці угоди. ОСОБА_16 трохи сварилась на нього, спитала навіщо ми все це робили, навіщо ти ходив, він сказав, що я нікуди не ходив, ось є оригінал і ми вже з оригіналом оформляли цю угоду. Вже 9 червня нотаріусу надали документи, в тому числі і на магазин для угоди, яка була 12 червня. Тому, відповідач знав, що тато нікуди не ходив і не вважав ці обставини доказом при розгляді справи. Йому на час розгляду справи не було відомо, що папа ходив до Одеської міської ради за видачею дублікату. А зараз, коли за своїми обставинами, він спілкувався з колишньою клієнткою він дізнався про те, що тато ходив туди, тому було зроблено запит і отримана відповідь, що, так, він ходив до Одеської міської ради і здавав таку заяву, що є доказом того, що він доброю волею сам організовував цю угоду, в тому числі і ОСОБА_16 організовувала, їм допомагали. Був процес підготовки до угод і ніякого насильства не було. У тому числі і дати на документах свідчать про те, що ця угода готувалася заздалегідь, що тато в її підготовці брав участь.

Ще раз наголосив на тому, що про те, що батько ходив до Одеської міської ради йому стало відомо лише в вересні 2020 р. з відповіді на адвокатський запит, тому що батько в червні 2017 р. сказав йому що нікуди не ходив, тому що знайшов оригінал свідоцтва, він хотів виправдатися перед Лілею, що, ось, знайшов оригінал, що все для угоди є. Представник відповідача додав, що заяву про отримання дублікату приймають лише у власника приміщення, при прийомі заяви особа заявника обов`язково встановлюється. Ніхто інший окрім власника не міг звернутися з заявою про отримання дубліката до юридичного департаменту Одеської міської ради, тому, те що позивач здав заяву написану відповідачем, не спростовує факт подачі цієї заяви ОСОБА_2 ..

У зв`язку з тим, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа №522/9110/18 за позовом ОСОБА_3 за правонаступництвом ОСОБА_2 до нього про визнання договору дарування квартири недійсним, було зроблено адвокатський запит до Одеської міської ради, відповідь якої надати суду у якості доказу по вказаній справі.

Також йому стало відомо, що папа особисто звертався з приводу оцінки магазину в організацію, яка здійснює оцінку та в бюро технічної інвентаризації, в ці організації були направлені адвокатські запити і була отримана відповідь, що дійсно тато до них звертався. Додав, що стосується звернення до організації з оцінки та в бюро технічної інвентаризації, відповідачу стало відомо на початку осені 2020 року зі спілкування з ріелтором, знайомої ОСОБА_13 , через продаж квартири сестрою відповідача. Відповідач звертався до неї за допомогою в продажі квартири сестри і в розмові з`ясувалося, що вона ОСОБА_13 радила ці організації, ОСОБА_16 вже почувала себе погано, хотіла за своє життя спільне майно переоформити на відповідача. Зі слів ріелтора, йому стало відомо що вона на той час порадила ОСОБА_13 щоб тато звернувся саме в ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації», щоб переміряти приміщення і потім звернутися для оцінки в ПП «Дельта Консалтінг». У 2017 році, при підготовці документів для укладення угод ОСОБА_13 вже радили звернутися в ці організації, про що тоді йому було не відомо. Документи до угод готувала дружина, ще коли не потрапила у лікарню, тато. Відповідачу про це, стало відомо лише зараз коли звернувся до цього ріелтора для знайомства її з його сестрою з продажу її квартири і вони з ріелтером стали спілкуватися з цього приводу. І вона сказала, що, так, вона радила звернутися до цих організацій, дзвонила в ці організації та направила туди тата. Представник відповідача наголосив про те, що не зважаючи на те що заяву ОСОБА_2 до ПП «Дельта Консалтінг», установою не надано, у зв`язку з тим що архівні документи не збереглися, не спростовує факту його звернення, який підтверджується відповіддю вказаної установи, яка чітко та беззаперечно підтвердила факт його звернення. Стосовно відсутності письмової заяви ОСОБА_2 до ТОВ «ОБТІ», то вказана установа беззаперечно повідомила що до них звертався особисто ОСОБА_2 , угоди з яким вони не уклали, у зв`язку з тим, що він не сплатив вартість їх послуг, при цьому вже була призначена дата виїзду спеціаліста на адресу магазину, про що в установі інформація збереглася, за звернення до них з письмовою заявою про надання їх послуг, інструкцією якою вони керуються не передбачено.

Також, ритуальний агент ОСОБА_19 , який організовував похорони дружини повідомив йому, про те, що коли він з батьками був на кладовищі і він їх залишив одних, коли пішов домовлятися за відспівування в храмі, папа докладно цікавився про те, що організовано для поховання, чи все готово, чи все домовлено і агент показав татові договір на поховання який він вже уклав з агентом з переліком всіх атрибутів, які він вибрав для поховання за православним обрядом, квитанцію, яку він оплатив за викопку могили, що спростовує заяву позивача, що він погрожував спалити дружину, а не поховає в землю. Додав, що коли ОСОБА_16 померла, агент керував перевезенням її тіла в морг, потім запропонував свої послуги, дав візитки йому та татові, вони трохи поспілкувалися в лікарні, сказали, що хочемо поховати ОСОБА_17 на Таїровському кладовищі у м. Одесі і домовилися з ним що 12го, на наступний день побачитися в офісі, там був відповідач і ритуальний агент та працівники офісу та де він вибрав все для поховання, труну, хрест, табличку, обумовили все, що повинно було бути на ній написано, надгробок, покривало, траву штучну, все що потрібно було для поховання у землю, оплатив аванс на всі ці послуги. Їздили на кладовище, подивилися місця для поховання. Потім коли були обрані місця для поховання відповідач привіз на кладовище батьків дружини і зустрілися на самому кладовищі з ритуальним агентом, який пояснив їм порядок поховання, що тіло з моргу привезуть до храму, автобус для гостей посадить всіх гостей, відвезе на місце поховання. Вони зустрічалися безпосередньо на могилі, агент показував їм викопану могилу для поховання дружини . Докладно розповів про поховання, що поруч з могилою поставлять намет, постелять килим, на який поставлять труну, поруч буде лава, біля намету стануть гості, потім буде промова, попросив якісь фрази для промови, потім всі попрощаються, потім опустять труну , потім засиплють її землею, потім гості поставлять квіти, загалом, розповів подробиці організації похорону , також агент сказав, коли ОСОБА_17 віддадуть з моргу, коли її зможуть привезти на кладовище. Потім відповідачу в храмі на кладовищі потрібно було домовитися за час відспівування дружини, він був зі знайомим своїм, пішов до храму, який там на кладовищі знаходиться, там вони домовилися за відспівування, купили там хусточки, свічки для запрошених гостей, а батьки в цей час залишилися з цим агентом, тато цікавився місцями для них щоб обов`язково бути похованими поруч з Лілею, щоб я їх там поруч поховав, що він і обумовлював в цьому договорі довічного утримання, тато цікавився, чи все готово, все організовано і як тепер відповідачу стало відомо агент показав татові його з ним договір на послуги поховання показував вартість поховання. З цього спілкування тато дізнався та був впевнений, що все оплачено, обрано, що поховання буде не інакше, як за православним обрядом, в землю. Відповідач повернувся з храму, забрав батьків, в них ще були ще інші справи. Наголосив що дізнався про це десь, на початку осені, у вересні, або в середині, він зв`язувався з цим агентом, просив допомогти з похованням матері знайомого, він порадив йому ОСОБА_20 і вони з ним спілкувалися з приводу поховання. Знайомий був не готовий на такі витрати, сказав, що дорого і мова зайшла про батьків дружини, що батьки теж обурювалися, що вартість поховання дорога і звідти відповідач дізнався, що батьки спілкувалися з ОСОБА_21 про послуги та їх вартість, що він показував їм договори які відповідач з ним уклав. Додав що при розгляді справи клопотання про допит ритуального агента ОСОБА_19 у якості свідка їм не заявлялось, він викликав інших свідків, які могли підтвердити той факт що подружжя ОСОБА_22 були 12 червня на кладовищі, та бачили викопану могилу для поховання дружини у землю, про те, що ОСОБА_19 був на кладовищі з батьками, зрозуміло, що це було відповідачу відомо, це не є нововиявлена обставина. Наголосив що в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами він заявляє не про те, що подружжя ОСОБА_22 було на кладовищі, він заявляє про те, що папа дізнався від агента 12 червня вдень, до укладання угоди увечері, що відповідачем вже все обрано та оплачено поховання за православним обрядом у землю, про що йому при розгляді справи відомо не було та коли він дізнався, про те, що тато знав про ці обставини, які цілком його переконували в тому похорон буде саме в землю, він і заявив про це саме зараз у вересні 2020 р. Ця обставина здалася йому важливою для цієї справи. Було зроблено запит ритуальному агенту ОСОБА_6 , він надав відповідь. Додав що виклик у якості свідка ОСОБА_19 з його боку в 2020 році по справам за позовом ОСОБА_22 до нього про розірвання договору довічного утримання та про визнання договору дарування квартири недійсною ніяким чином не підтверджує, того що відповідачу було в червні 2017 році та при розгляді справи було відомо що ОСОБА_19 12 червня 2017 р. показував на кладовищі батькам дружини договір на поховання, повідомив що все обрано для поховання у землю, сплачено аванс та вартість копки могили, про це йому ні в 2017 році ні пізніше відомо не було, стало відомо лише в 2020 році в вересні, коли він по друге в житті звернувся до ОСОБА_20 як до ритуального агента, який не є його знайомим. Клопотання про виклик ОСОБА_19 по іншій справі лише в 2020 р. було замовлено тим, що відповідачу було відомо, що свідок міг підтвердити факт того що подружжя ОСОБА_22 12 червня 2017 р. було на кладовищі бачило викопану могилу для поховання доньки до укладення угоди увечері, для підтвердження цього факту в 2017 році по цій справі він викликав інших свідків з якими був більш знайом, які в 2020 р. з об`єктивних причин, хвороба, та від`їзд з країни, не могли з`явитися до суду та бути допитаними у судовому засіданні про вказані обставини, тому клопотав про виклик ОСОБА_19 лише для підтвердження цих обставин, про те що ОСОБА_19 було відомо і більше , що має суттєве значення для справи не знав та не міг знати так як відходив та не був присутній при всій розмові ОСОБА_19 з батьками. Що також підтверджується тим, що в своїх запереченнях від 2017 року відповідач зазначив що батьки не займались організацією поховання доньки, не знали коли ним було все обрано для поховання у землю та сплачено та яку суму він сплатив за поховання.

Із приводу заповіту, повідомив, що сусіди тата йому сказали, що мама написала і тато заповіт на тих людей, які стали до них ходити ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Вважає що наявність заповітів підтверджує зацікавленість ОСОБА_24 у результаті розгляду справи на користь ОСОБА_2 , тому що магазин успадковує саме свідок ОСОБА_5 . Висновок про факт погроз з його боку суд зробив на підставі її свідчень, та членів її сім ї. ОСОБА_24 знала про заповіти тому сплачувала квитанції за квартиру з липня 2017 року, заповіт було складено 14 липня 2017 р. коли позов вже було подано, а допитана ОСОБА_24 у судовому засіданні в 2018 році, коли заповіти вже були складені. Крім того, в заповіті зазначені її повні особисті дані, дата народження, що підтверджує її обізнаність про заповіт на її користь. Про наявність заповіту на користь ОСОБА_24 повідомив ОСОБА_25 при розгляді справи за його позовом до ОСОБА_26 про розірвання договору довічного утримання а також свідок ОСОБА_27 , про це було відомо сусідам ОСОБА_2 які про це повідомили йому. ОСОБА_24 посварила позивача ОСОБА_2 з відповідачем, тому ОСОБА_25 звернувся до суду про визнання недійсним угод.

Також йому стало відомо в вересні 2020 року, що до угоди 12 червня 2017 р. , ще за життя ОСОБА_13 її батьки зверталися до нотаріуса ОСОБА_28 для укладання угоди, з її відповіді вбачається, що батьки бажали передати йому майно ще за життя дружини, коли він не міг погрожувати не поховати її у землю, так як її смерть ще не настала укладення договору не пов`язано з насиллям та тяжкою обставиною. Батьки готувалися до угоди заздалегідь до її смерті за власним бажанням, бажали щоб зять їх доглядав як і раніше він доглядав за ними з дружиною. Батько заперечує що знайом з ОСОБА_28 , але саме вона посвідчувала його довіреність на доньку. Позивач показував що до нотаріусів взагалі не звертався, але в судовому засіданні підтверджував що до смерті доньки він був у нотаріуса мужчини, і нотаріус відмовився від укладення угоди, але визнав що подружжя до цього нотаріуса зверталося добровільно до смерті доньки.

Представник додав що адвокатські запити до Одеської міської ради, та до ПП «Дельта Консалтінг» були складені та направлені до вказаних установ, після того, як стало відомо про ці обставини, не в зв`язку з постановою Верховного суду від 09.09.2020 р., якою залишено в силі рішення суду яке переглядається, до речі постанова була отримана відповідачем лише 06 жовтня 2020 р., а на його поштове відділення поступила 02 жовтня 2020 р., в реєстрі судових рішень оприлюднене 23 вересня 2020 року, до цього часу йому було не відомо про результат розгляду справи у Верховному суді, а в зв`язку з тим, що вказані обставини бажали підтвердити відповідними доказами по справі за позовом ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири. Вважають що укладення угоди ОСОБА_2 було на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_2 , готувався їм заздалегідь, до смерті доньки, не були укладенні під впливом її смерті, також нотаріус Марченко А.М. вказала що дата 12 червня була призначена нею на передодні.

Позивач уклав з ним договір за власним бажанням, готувався до угоди заздалегідь, був її ініціатором, про що відповідач ще зазначав в своїх поясненнях при розгляді справи по суті. Укладав угоди не під впливом насильства та не під впливом тяжкої обставини смерті доньки. Вказував що позивач у весь час дає неправдиві свідчення , заперечує всі факти, які потім підтверджуються доказами, та спростовуються ними. Зокрема, що він взагалі не був у нотаріуса, ОСОБА_29 . Вже в цьому судовому засіданні показав що договір у нотаріуса ОСОБА_30 уклав через п ять місяців після смерті доньки, при цьому, підтвердив що бажав щоб відповідач їх доглядав до смерті, раніше бажав що виконував договір, та сплачував комунальні послуги. Позивач подав до суду позов про розірвання договору довічного утримання, що підтверджує його дійсність та що не дозволяє суду вірити його показам по цієї справі, враховуючи ще і те, що весь час він надає суперечливі покази, що він не боявся зятя, в нього були гроші на поховання доньки. Звинуватив його та його представника в вбивстві своєї дружини ОСОБА_3 та в отруєнні в лікарні доньки ОСОБА_13 , просить його показам не довіряти.

Позивач та його представник адв. ОСОБА_8 в судове засідання з явилися, заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1 щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, все виклали в своїх доводах та поясненнях та просили залишити заяву без задоволення.

При цьому позивач ОСОБА_12 в судовому засіданні 17.12.2020 року зазначив, що він проти перегляду рішення і що ніколи до ніяких нотаріусів він не звертався, він та його дружина ніяких заповітів не складали, та не були на наступний день після смерті дочки на цвинтарі та не спілкувався там з ритуальним агентом ОСОБА_19 , не ходив до нотаріуса ОСОБА_31 , його дружина нічого не підписувала у нотаріуса ОСОБА_31 , бо вона була в такому стані, що і за життя не могла вже нічого підписувати, і це було зрозуміло суду тоді ще коли вона з`являлась з ним в судове засідання. Нотаріуса ОСОБА_28 , він не знає, таку фамілію ніколи не чув, та не посвідчував у неї довіреність на дочку, з приводу відчуження магазину в червні 2017 р. він до неї не звертався. Позивач повідомив, що на кладовищі 12 червня 2017 року він не був, ритуального агента ОСОБА_19 він не знає, на питання що в іншій справі даючи покази він підтвердив що був на кладовищі 12 червня 2017 р. та бачив могилу і місця для поховання які йому сподобалися , заперечив що надавав таки покази. До смерті доньки в бюро технічної інвентаризації та за оцінкою магазину він не звертався. До Одеської міської ради 8 червня 2017 р. за видачею дубліката він не звертався, тому що документи на магазин і по цей час знаходяться тільки в нього. До смерті доньки та після її смерті документи весь час були в нього вдома. Документи на квартиру яку подарувала відповідачу донька, також були в нього вдома і він їх надав для укладання договору дарування квартири між донькою та відповідачем. Нотаріусу ОСОБА_18 12 червня 2017 року для укладання угоди, він не давав ні оригінал свідоцтва на магазин, ні свій паспорт, ні ідентифікаційний код, ні оцінку магазину від 30 березня 2017 р. Звідки копії та оригінали цих документів були у нотаріуса при укладенні угоди йому не відомо, вони і по цей час в нього вдома. На питання чому 12 червня 2017 року він їздив до нотаріуса ОСОБА_31 зі своїм паспортом, повідомив, що до нотаріуса ОСОБА_18 він 12 червня 2017 року не їздив, та договір довічного утримання з ОСОБА_10 не укладав. Через 5 місяців після смерті доньки відповідач йому зателефонував та сказав, що магазин треба переписати на нього, він йому повідомив, що магазин буде його, тоді відповідач вписав та оформив якійсь афери, що тепер магазин належить відповідачу. Дружина ОСОБА_3 договір дарування квартири не підписувала та позов ОСОБА_10 про визнання його недійсним ніхто не підписував, зокрема і вона. При цьому, повідомив що відповідач їм сказав, що якщо вони не підпишуть угоди він спалить доньку та їх як сміття, і вони помруть на вокзалі, вони були вимушені підписати. Погрози були прямо у нотаріуса ОСОБА_31 . На питання чому ж він тоді 12 червня 2017 р. поїхав до нотаріуса ОСОБА_31 , відповідь не надав. Про те, зазначив, що спочатку ще за життя доньки відповідач їх повіз до нотаріуса на вул. Пушкінську, вул. Малу Арнаутську чи Велику, він вже не пам`ятає, там був нотаріус чоловік, який сказав, що це підсудна справа і він за неї не береться. На другий день він їх від ОСОБА_13 з лікарні повіз до нотаріуса ОСОБА_30 , чому він не знає, та в неї ще за життя доньки, сказав їм, якщо не підпишите спалю її як сміття, донька була хвора, і вже померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 12 червня підписали. Гроші на поховання доньки в нього були, і зараз є, на питання чому тоді він не поховав доньку , якщо були погрози, відповів що вони вже старі і що поховати доньку повинен її чоловік, як і він поховав свою дружину ОСОБА_3 купив їй саму найкращу труну за 16 500 грн., за поховання сплатив 52000 грн.. На питання чому через два роки після смерті доньки він був в змозі поховати дружину ОСОБА_3 , а в 2017 році не міг поховати доньку, відповів що обов`язок поховати належить чоловікові, ОСОБА_1 . ОСОБА_5 йому повідомила, що донька у лікарні скаржилась їй що відповідач погрожував посадити його у дурдом. Після смерті доньки в нього виник конфлікт з відповідачем з приводу того, що він надав відповідачу документи щоб той сплачував за квартиру, відповідач повинен був сплачувати за квартиру, і він попросив відповідача привезти йому квитанції , відповідач пообіцяв, але коли приїхав з запізненнями то привіз їм тільки цукерки, а квитанції сказав що забув, тому він і вдарив відповідача декілька разів палкою по голові. На питання представника чи боявся він зятя, відповів що ніколи його не боявся та не боїться. На питання чому він вдарив відповідача палкою пояснив що за те, що він не привіз документи. На питання чому він не звернувся до поліції після погроз відповідача спалити доньку, та їх вигнати повідомив що донька хвора, тому він по поліціям не ходив, він звертався до поліції коли представник відповідача ОСОБА_32 вбила його дружину, скоїли з відповідачем не неї 20.09.2019р. розбійний напад, зняли з неї її прикраси, розірвали вухо, а також отруїли його доньку у лікарні.

Також зазначив, що спочатку не давав ОСОБА_33 документи, він не хотів до смерті ОСОБА_13 їх давати і тому сказав йому, що всі документи в магазині, а насправді всі документи були у нього вдома. Тільки дав йому документи на квартиру для відчуження, оскільки пожалів доньку, і вона ще була жива.

На питання відповідача відповів, що він поховав сам свою дружину, так само як зробив в 2017р. і Коденчук коли поховав свою дружині, та ОСОБА_34 ( ОСОБА_35 ) допомогла йому, яка також приходить з ним до суду під час засідань.

У судовому засіданні 03.03.2021 року ОСОБА_2 додав що в квартирі АДРЕСА_3 , він не проживає, вказана квартира йому не належить, він там ніколи не був зареєстрований та не проживав, 12 років він вже ніде не зареєстрований, в квартирі ніхто не проживає, інколи його туди запрошують і він там проживає. Квартира належала його дружині, яка за життя склала заповіт на свідка по справі ОСОБА_5 , і ця квартира тепер належить ОСОБА_36 , а не йому, він там вже не живе і на питання головуючого відповів, що вона інколи пускає його до квартири, тому, що в неї троє дітей та двоє онуків, вона сплачує комунальні послуги за цю квартиру. З 2009 року він бомж, ніяких заповітів на користь будь кого він не складав, йому нема що дарувати, на користь ОСОБА_5 він також заповіт не складав, в нього нічого не має та нічого не було. Також він заперечував що звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщин після смерті дружини ОСОБА_3 це все суд вигадав, і він нічого не успадковував. З часу коли померла дружина він там не проживає, його вигнали сусіди. Він проживає то в підвалі, то у друзів, то в парку. Він може там зареєструватися тільки за рішенням суду. В квартирі була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_7 , він не бажав там зареєструватись, щоб не сплачувати за трьох осіб а лише за двох, тому і в 2009р. виписався з квартири, тому що донька фактично не проживала в цій квартирі.

Крім цього пояснив, що відповідач за чотири роки жодного разу до них не приїхав, щоб повезти на кладовище до доньки, за чотири роки не надав їм ні рубля, а вони підписали угоду щоб він до смерті їх доглядав. Перші три місяці він давав йому квитанції щоб він платив за квартиру, він не сплатив, але повинен був платити йому за договором 1500 рублів в місяць він нічого не платив раніше він бажав щоб відповідач сплачував за квартиру а тепер не бажає.

Третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Марченко А.М. про судове засідання повідомлено належним чином, але приватний нотаріус Марченко А.М. в судове засідання не з явилась, надала 19.11.2020р. до суду письмові пояснення від 16.11.2020 р. ) т4 а.с.132) та просила взяти їх до уваги, та зазначила наступне:

що нею як приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, на прохання осіб, 12 червня 2017 року дійсно було посвідчено договір довічного утримання. За практикою, що склалася роками, нею як приватним нотаріусом, завчасно тобто напередодні перед посвідченням правочину, витребовуються документи від осіб, що до неї звертаються, які є необхідні для їх вивчення та підготовки правочину. Перед посвідченням правочину, вона особисто спілкувалась із подружжям відчужувачів, для встановлення їх дійсних намірів, волевиявлення та роз`яснення правових наслідків укладення правочину. Ніяких сумнівів у їх намірах, волевиявленні та обсягу дієздатності у неї - не виникло. Після ретельного вивчення документів, особистого спілкування із подружжям, нею було напередодні призначено та 12 червня 2017 року посвідчено договір довічного утримання. Правочин було посвідчено із дотриманням норм діючого законодавства, після узгодження усіх його умов та пунктів особисто із подружжям яке тривало в її особистому кабінеті. Договір є укладеним з моменту досягнення згоди сторін по всім його пунктам та умовам, що підтверджуються підписами останніх. Нотаріальне посвідчення договору - це накладання посвідчувального напису нотаріусом на вже укладеному та підписаному в його присутності договорі. Отже всі вищезазначені обставини підтверджуються відповідними підписами подружжям відчужувачів та набувачем під договором, та послідуючим його посвідченням нотаріусом, шляхом накладання відповідного напису. Зауважила, що нотаріус є особою неупередженою та незалежною, яка підкорюється лише закону та згідно Закону України «Про нотаріат» не має права безпідставно відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Вислухавши доводи присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши матеріали справи та матеріали заяви, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.19 р. по справі №522/12495/17за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб - ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання договору довічного утримання та договору дарування недійсними було частково задоволено позов та вирішено наступне: визнано недійсним договір довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., згідно з яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 у власність нежитлове приміщення магазину у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 25,8 кв. м.; повернуто сторони за Договором довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017р. у попередній стан шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення магазину у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 25,8 кв.м.;

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсними договору дарування - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.09.2019 р. рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27.02.2019 року у частині визнання недійсним договору довічного утримання скасовано та постановлено нове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 09.09.2020 р. постанова Одеського апеляційного суду від 25.09.2019 р. скасована, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 р. залишено в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є,зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Вказане положення ЦПК України узгоджується з п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від від 30.03.2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», згідно якого нововиявлені обставини-це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були та не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесенні законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з п. 4 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність ново виявлених обставин, суд повинен розмежувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Щодо доказу відповіді юридичного департаменту Одеська Міська Рада

Суд виходить з наступного:

Сторона заявника ОСОБА_1 , як на підставу для перегляду вказаного рішення за нововиявленими обставинами посилається на наступне: звернення позивача ОСОБА_2 до юридичного департаменту Одеської міської ради 08 червня 2017 року з заявою № 252-І щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності від 22.12.2011 р. серія НОМЕР_2 на нежитлове приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт такого звернення підтверджується відповіддю юридичного департаменту Одеської міської ради від 11.09.2020р., з якої вбачається що на розгляді юридичного департаменту знаходилась заява ОСОБА_2 від 08.06.2017 р. №252-І щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності від 22.12.2011 р. серія НОМЕР_1 на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду такої заяви ОСОБА_2 юридичним департаментом Одеської міської ради підготовлено дублікат свідоцтва про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, але заявник або уповноважена ним особа для отримання вказаного дублікату до юридичного департаменту Одеської міської ради не звертались. У зв`язку із зазначеним дублікат вказаного свідоцтва про право власності не видавався.

На запит представника позивача Чебаненко О. юридичний департамент Одеської міської ради 23.11.2020 р. № 2609 повідомив, що заяву ОСОБА_2 від 08.06.2017 р. щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення магазину, розташовані за адресою АДРЕСА_1 подано безпосередньо до юридичного департаменту Одеської міської ради та зареєстровано в електронній системі документообігу за №252-І. Відповідна заява оформлена без уточнення необхідності видачі дублікату. Відносно надання належним чином завіреної копії журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 08.06.2017р. , щодо реєстрації вказаної заяви гр. ОСОБА_2 , повідомили що супровід процесу управління документами здійснюється юридичним департаментом Одеської міської ради через електронний документообіг. Стосовно надання належним чином завіреної копії дублікату свідоцтва про право власності , оформленого на підставі вказаної заяви, повідомили, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 юридичним департаментом Одеської міської ради підготовлено дублікат свідоцтва про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, але заявник або уповноважена ним особа для отримання вказаного дублікату до юридичного департаменту Одеської міської ради не звертались. У зв`язку із зазначеним дублікат вказаного свідоцтва не видавався.

При цьому суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 та його представника, що подана заява заповнена не ОСОБА_2 , що також визнано ОСОБА_37 ,, який пояснив що заповнював бланк цієї заяви на прохання його дружини в лікарні та передав її ОСОБА_2 як зразок з метою подання ним особисто до ОМР для отримання дубліката, оскільки така заява була прийнята особисто від заявника ОСОБА_2 та зареєстрована юридичним департаментом ОМР відповідним чином , за результатом якої вчинено та виготовлено дублікат такого свідоцтва про право власності.

Суд не сприймає доводи представника позивача, про те, що звернення ОСОБА_2 взагалі ставиться під сумнів, у зв`язку із відповіддю департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради від 20.11.2010 р. № 404, з якої вбачається що згідно з перевіркою бази даних електронного документообігу виконавчого комітету Одеської міської ради «Діло» за критеріями, зазначеними в запиті, розпоряджень Одеського міського голови, рішень виконавчого комітету Одеської міської ради та звернень від ОСОБА_2 на видачу дублікату свідоцтва на право власності від 22 грудня 2011 року серія САЕ №573755 не виявлено, оскільки, згідно з відповіді департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради від 06.01.2021 р. № 7, порядок документообігу у виконавчих органах Одеської міської ради регламентується Регламентом виконавчих органів Одеської міської ради ( Регламент), Інструкцією з діловодства у виконавчих органах Одеської міської ради (Інструкція), положеннями про виконавчі органи Одеської міської ради, їхні структурні підрозділи, посадовими інструкціями. Відповідно до Інструкції організація діловодства у виконавчих органах Одеської міської ради покладається на їх структурні підрозділи (департаменти, управління, відділи, сектори) діловодства (документального забезпечення), загальні відділи, канцелярії тощо. Реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Усі документи, що надходять до виконавчого органу Одеської міської ради, приймаються централізовано в службі діловодства. Згідно із підпунктом 5.1.2 пункту 5.1 розділу 5 Регламенту, у виконавчому комітеті Одеської міської ради функціонує централізована мережна комп`ютерна система діловодства, при якій всі операції, пов`язані з проходженням службових документів, усі документи, що надіслані на адресу виконавчого комітету Одеської міської ради, після їх виконання, всі матеріали до них, зосереджуються: у департаменті документально організаційного забезпечення Одеської міської ради розпорядчі документи, протоколи доручень, документи загального; у департаменті з питань громадян Одеської міської ради-доручення стосовно звернень громадян. Виконавчі органи міської ради, що мають статус самостійних юридичних осіб, зокрема юридичний департамент Одеської міської ради, для реєстрації документів, що надходять на адресу зазначених виконавчих органів, можуть використовувати окремий сегмент бази даних електронного документообігу виконавчого комітету «Діло», спеціально призначений для ведення діловодства у самостійному виконавчого органі міської ради. При цьому всі операції, пов`язані з проходженням службових документів, усі документи, що надіслані на адресу виконавчого органу Одеської міської ради, після їх виконання, всі матеріали до них, зосереджуються безпосередньо у зазначеному виконавчому органі. Згідно із інформацією, викладеною у листі юридичного департаменту Одеської міської ради від 23.11.2020 р. №2609, заява громадянина ОСОБА_2 від 08.06.2017 р. про видачу дублікату свідоцтва на право власності від 22.12.2011 серія САЕ № 573755 на нежитлові приміщення магазину по АДРЕСА_1 , подана заявником безпосередньо на адресу юридичного департаменту Одеської міської ради, який є виконавчим органом Одеської міської ради та окремою юридичною особою. Повідомили, що відомості про реєстрацію звернень громадянина ОСОБА_2 до юридичного департаменту Одеської міської ради про видачу дублікату свідоцтва на право власності від 22.12.2011 серія САЕ №573755 на нежитлові приміщення магазину по АДРЕСА_1 , посадовими особами департаменту документально-організаційного забезпечення та департаменту з питань звернень громадян, які відповідальні за організацію діловодстві у виконавчому комітеті Одеської міської ради «Діло» не вносилися. Зазначили що за результатами розгляду адвокатського запиту від 11.11.2020, який надійшов до виконавчого комітету Одеської міської ради 17.11.2020 та зареєстрований за № 02.2-13/1137, департаментом документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради у листі від 20.11.2020 №404, з урахуванням інформації., викладеної у листі департаменту з питань звернень громадян Одеської міської ради від 19.11.2020 №12-10/123, проінформовано адвоката Козлова О.О., про те, що за результатами інформаційно-довідкової роботи із базою даних електронного документообігу виконавчого комітету Одеської міської ради «Діло», а саме з реєстраційно-контрольними картками департаменту документально-організаційного забезпечення та департаменту з питань звернень громадян, в частині, що стосується документів загального листування, рішень виконавчого комітету Одеської міської ради, розпоряджень Одеського міського голови, протоколів доручень, звернень громадян, документів за критеріями, зазначеними у адвокатському запиті, не виявлено.

При цьому суд враховує, що згідно закону України «Про звернення громадян» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформленні відповідно до законодавства.

З аналізу відповідей юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що із заявою про отримання дубліката свідоцтва на право власності звернувся власник приміщення, при прийомі заяви про видачу дублікату встановлюється особа заявника або його уповноважена особа. Суд звертає увагу, що вказане звернення позивача стосувалось отримання не будь якого документу, а саме дублікату права власності на приміщення, що виключає можливість прийняття такої заяви від будь якої іншої особи яка не є власником приміщення.

При цьому суд враховує, що 12.06.2017 р. при укладенні договору довічного утримання нотаріусу для посвідчення угоди було надано оригінал свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення магазину в АДРЕСА_1 , що вбачається з тексту договору довічного утримання від 12.06.2017 р., тому суд бере до уваги доводи відповідача, про те, що на прохання своєї дружини ОСОБА_7 він написав заяву про отримання дублікату як зразок для ОСОБА_2 щоб той переписав з нього власноруч нову заяву та звернувся до Одеської міської ради і особисто її подав як юридичний власник нежитлового приміщення та замовив дублікат свідоцтва про право власності, але тому що 09.06.2017 р. ОСОБА_2 повідомив відповідачу про те, що він вже знайшов оригінал свідоцтва і тому не звертався до Одеської міської ради за отриманням дублікату і з урахуванням надання позивачем нотаріусу оригіналу. Факт того, що оригінал свідоцтва про право власності знаходився в нього вдома позивач особисто підтвердив в судовому засіданні. Суд погоджується з тим, що у відповідача на час розгляду справи не було жодних підстав вважати що позивач звертався із заявою про видачу дублікату до юридичного департаменту Одеської міської ради , оскільки йому на той час це не було достеменно відомо та не могло бути відомо.

Таким чином факт особистого звернення ОСОБА_2 08.06.2017р. с заявою про видачу дубліката свідоцтва, при прийомі якої встановлюється особа заявника та зареєстрована через електронний документообіг, тобто ще до смерті доньки позивача ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 ,. належним чином підтверджено, і жодним чином не спростовується тим, що заява написана не власноруч , і та обставина що вказана заява написана відповідачем як зразок, а не власноручно позивачем, не спростовує цього факту. Суд звертає увагу, що вказане звернення позивача стосувалось отримання не будь якого документу, а саме дублікату права власності на приміщення магазину, що додатково виключає можливість прийняття такої заяви від будь якої іншої особи яка не є власником приміщення. Обізнаність відповідача про факт звернення ОСОБА_2 до юридичного департаменту Одеської міської ради 08.06.2017 р. с заявою щодо видачі дублікату позивачем не доведена.

Крім того, факт відсутності на час звернення ОСОБА_2 з заявою щодо видачі дублікату свідоцтва про право власності підтверджується відповіддю нотаріуса Нікітюк О.М. від 14.12.2020 р. де вона зазначила про те, що при зверненні до неї позивача ОСОБА_2 щодо посвідчення договорів щодо відчуження магазину на користь ОСОБА_1 у ОСОБА_2 був відсутній оригінал свідоцтва про право власності.

Виходячи з наведеного суд вважає цю обставину нововиявленою, про яку не було відомо та не могло бути відомо відповідачу та суду на час розгляду справи, яка має істотне значення для розгляду справи та існувала на час розгляду справи, вона входить до предмета доказування у справі та впливає на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, і з якого вбачається що ОСОБА_2 ще 08.06.2017р., тобто заздалегідь і до смерті дочки, звертався за видачею дублікату з метою необхідності надати документи нотаріусу для посвідчення оспорюємого договору та спростовує факти, покладені в основу судового рішення, впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Оцінюючи доводи позивача, щодо нововиявлених обставин суд враховує, що на протязі судових засідань позивач ОСОБА_2 надає суперечливі покази, які спростовуються матеріалами справи та відноситься до них критично.

Відповідь ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» від 30.09.2020 р.:

Суд вважає, що підставою скасування судового рішення є та обставина що ще за життя доньки позивача (померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ), заздалегідь ще до укладення договору довічного утримання 12.06.2017 р., позивач ОСОБА_2 27.03.2017 р. звертався до ТОВ «Одеського бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповіддю ТОВ «Одеське БТІ» № 437-09/02 від 30.09.2020 р. де зазначено що пан ОСОБА_2 звертався до ТОВ Одеського бюро технічної інвентаризації 27 березня 2017 року, з метою проведення поточної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , для оціночної вартості (звіту про оцінку майна) вказаного приміщення при його відчуженні; та відповіддю ТОВ «Одеське БТІ» № 30/11/2-20 від 30.11.2020 р. на запит представника позивача, в якої зазначено, що 27 березня 2017 року до Одеського бюро технічної інвентаризації особисто звертався пан Іщенко Олександр Іванович, з метою проведення поточної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , для оціночної вартості (звіту про оцінку майна) вказаного приміщення для його відчуження, пану ОСОБА_2 було надано первинну консультацію про порядок надання необхідних документів та визначення розміру та порядку оплати послуг. Був призначений виїзд спеціаліста на вказаний об`єкт, але у зв`язку з тим, що між паном ОСОБА_2 та ТОВ «Одеське БТІ» не було укладено договору про надання послуг з технічної інвентаризації та відповідно не сплачено рахунок за послуги, проведення поточної інвентаризації не проводилось. Подання письмової заяви при замовленні вказаних послуг згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна № 127 від 24.05.2001 р. особи яка звертається не вимагається. Паперовий журнал вхідної кореспонденції фізичних осіб установою не застосовується. Тому надання установою зазначених в запиті копій заяв особи та журналу, не вважається за можливе, з огляду на те що вказані способи звернення згідно до інструкції установою не застосовується.

Суд критично ставиться до тверджень позивача ОСОБА_2 , що він не звертався до ТОВ «Одеського бюро технічної інвентаризації», тому що воно спростовується належними та допустимими доказами відповідями ТОВ БТІ від 30.09.2020 р. та від 3-.11.2020р... в яких чітко зазначено що пан ОСОБА_22 особисто звертався до ТОВ 27 березня 2017 р.. Відсутність власноруч написаної письмової заяви ОСОБА_2 до ТОВ БТІ не спростовує факту його звернення. І згідно відповіді ТОВ відсутність договору з позивачем, обумовлена тим, що ним не сплачено рахунок за надання послуг ТОВ БТІ. Належних і допустимих доказів обізнаності відповідача про звернення позивача 27березня 2017 р. до ТОВ ОБТІ позивачем не надано, про те зазначено що звертався ОСОБА_2 ..

Суд визнає цю обставину ново виявленою, яка існувала на час розгляду справи, має істотне значення для неї, і про яку відповідачу стало відомо лише 11.09.2020 р..

ПП «Дельта-Консалтінг» :

З відповіді ПП «Дельта-Консалтінг» № 437-09/02 від 11.09.2020 року вбачається, що громадянин ОСОБА_2 звертався до ПП «Дельта-Консалтінг» в березні 2017 р. для проведення оцінки нежитлового приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , вказана їм мета, для якої потрібна була оцінка-для здійснення цивільно-правових угод по вищезазначеному приміщенню, оцінка вказаного об`єкту не виконувалась.

У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів (документальну інформацію, що стосується звернення ОСОБА_2 ) від 12 січня 2021 року, ПП «Дельта-Консалтінг» від 25.01.2021 р. DK №012521-02, повідомило, що правила зберігання архівної документації на підприємствах, установах та організаціях, регламентуються, зокрема, законом України «Про національний архівний фонд та архівні установи», Наказом Міністерства Юстиції України від 18.06.2015 №1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», Наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 «Про затвердження переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування , інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів». Вказані нормативно-правові акти не встановлюють термінів зберігання документації, що вказана в ухвалі суду (текст та спосіб звернення за оцінкою, інформація про робітника, до якого безпосередньо звертався заявник). Таким чином, підприємством не зберігалася та не зберігається та, відповідно, не може бути надана інформація (документація), що зазначена в ухвалі від 12 січня 2021 р., з об`єктивних причин.

Не згода позивача з такою обставиною спростовується належними та допустимими доказами відповідями відповіді ПП «Дельта-Консалтінг» № 437-09/02 від 11.09.2020 та від 25.01.2021р., в яких чітко зазначено що пан ОСОБА_22 особисто березні 2017р. звертався. Відсутність власноруч написаної письмової заяви ОСОБА_2 до ПП не спростовує факту його звернення.

Із наведених підстав суд визнає цю обставину нововиявленою, про яку відповідачу стало відомо лише 11.09.2020 р., не було відомо і не могло бути відомо на час розгляду справи, вона не була встановлена судом, існувала на час розгляду справи, має суттєве значення для правильного розгляду справи та могли вплинути на висновки суду при вирішенні справи

Належних і допустимих доказів обізнаності відповідача про звернення позивача в березні 2017 р. до ПП «Дельта Консалтинг» судом не встановлено.

Приватний нотаріус НИКИТЮК О.М.:

Позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще за життя доньки звертались до приватного нотаріуса Нікітюк О.М. з приводу укладання договорів з відповідачем ОСОБА_1 відносно нежитлового приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , та квартири, розташованої в АДРЕСА_2 ,

Та обставина що ще за життя доньки (померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та до укладення договору довічного утримання 12.06.2017 р., позивач ОСОБА_2 і третя особа ОСОБА_3 звертались до приватного нотаріуса Нікітюк Оксани Михайлівни з приводу укладення договорів з ОСОБА_1 відносно нежитлового приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , та квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Нікітюк О.М. від 14.12.2020 р. № 273/01-16, в якої зазначено що 07 червня 2017 року до неї звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за посвідченням правочинів щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлових приміщень магазину за адресою: АДРЕСА_1 (на які був відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності), на користь ОСОБА_1 , що проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ; нотаріусом були складені проекти документів (які збереглися в електронному вигляді), але ніякі нотаріальні дії за участю вказаних осіб в червні 2017 року нотаріусом не вчинялися, вказані особи більше до нотаріуса не зверталися.

Суд вважає що звернення позивача та третьої особи до приватного нотаріуса з приводу укладення договорів щодо вказаних нежитлових приміщень на користь відповідача, ще за життя дочки ОСОБА_7 є нововиявленою обставиною, яка існувала на час розгляду справи, має істотне значення для справи, про яку відповідачу ОСОБА_1 на час розгляду було не відомо та не могло бути відомо тому що до нотаріуса Нікітюк звертались тільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та достеменно стало відомо коли була отримана відповідь нотаріуса 17.12.2020 р.

Суд не приймає до уваги твердження позивача що він зовсім не знайомий з приватним нотаріусом Нікітюк О.М. та ніколи в житті до неї та до інших нотаріусів не звертався, тому що вказані твердження спростовуються відповіддю приватного нотаріуса Нікітюк О.М. від 14.12.2020 р., та довіреності ОСОБА_2 від 16.12.2005р. реєстр. №356 на ОСОБА_38 посвідченим саме приватним нотаріусом Нікітюк О.М. (а.с.198 т.4), Та обставина, що позивач разом з дружиною з власної ініціативи і волі звертались до нотаріуса відносно відчуження магазину на користь ОСОБА_10 ще 7 червня 2017р., у зв`язку з чим навіть нотаріусом були підготовлені проекти угод, тобто коли ще не існували вказані в позові обставини, (а саме смерть доньки та не бажання відповідача поховати її у землю), спростовує твердження позивача про те, ще він уклав угоду 12.06.2017р. внаслідок того, що ОСОБА_10 після смерті своєї дружини і доньки позивача погрожував йому не поховати доньку у землю і тільки після його укладення він 13.06.2017р. організував поховання доньки у землю за християнським звичаєм.

Вказане переконливо свідчить що вказані позивачем обставини укладення угоди під впливом тиску та тяжкої обставини не відповідають дійсності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що такий доказ, про який суд та відповідач не знали на час розгляду , є ново виявленою обставиною, має значення для вирішення справи, оскільки свідчить що позивач ще за життя доньки готувався та бажав укласти угоди на користь ОСОБА_26 ,та повністю спростовує його твердження що його волі на укладення договору не було та договір укладено під впливом насильства з боку відповідача. Вказане узгоджується з поясненнями відповідача, наданими ним у судовому засіданні.

Відповідь ритуального агента ОСОБА_39 :

Суд дослідив, відповідь ритуального агента ОСОБА_6 від 01.10.2020 р. обставини, які в неї зазначені заявник вважає є підставою для скасування судового рішення, а саме, та обставина що після смерті доньки ІНФОРМАЦІЯ_7 , та до укладення договору довічного утримання (у ввечері 12.06.2020 р.) позивач ОСОБА_2 , 12 червня 2020 р. удень був на Таїровському кладовищі у м. Одеса та від ритуального агента ОСОБА_20 що займався похованням доньки, дізнався про те, що ОСОБА_1 вже уклав договір на організацію проведення поховання, оплатив копку могили, вибрав всі необхідні речі для поховання дружини у землю, надав за них аванс, що підтверджується відповіддю ОСОБА_6 від 01.10.2020 р. в який зазначено про те, що вдень 12.06.2017 р. подружжя ОСОБА_22 бачили вириту яму на могилі, для поховання доньки, їм було відомо що ОСОБА_40 вже 12 червня зранку уклав договір на організацію проведення поховання, оплатив копку могили, вибрав всі необхідні речі для поховання дружини у землю, надав за них аванс. Вони повідомили ОСОБА_6 , що будуть укладати угоди, які призначені саме на 12.06.2017 р.

Судом було прослухано технічний запис судового засідання по справі 522/9110/18 за позовом ОСОБА_3 (за правонаступництвом ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсною, а саме покази свідка ОСОБА_6 , які він надавав по цій справі. Але суд, не бере цю обставину до уваги, з огляду на те, що на підтвердження зазначених їм в відповіді від 01.10.2020 р. обставин ОСОБА_6 , мав бути допитаний у судовому засіданні у якості свідка по вказаній справі, проте допит свідків не передбачено при розгляді справи за нововиявленими обставинами.

ЗАПОВІТ на свідка :

Заявник вказує що йому стало відомо 22 вересня 2020 року що ОСОБА_3 склала заповіт на користь свідка по справі ОСОБА_4 , а 15 вересня 2020 р. йому стало відомо що позивач по справі ОСОБА_2 склав заповіт на користь свідка по справі ОСОБА_5 , ці відомості не могли бути відомі йому на час розгляду справи .

В ході розгляду справи заявник з його представником зазначили, що згідно витребуваних судом доказів з`ясувалось та на їх думку підтвердилась та обставина, що позивач разом зі своєю дружиною до допиту в якості свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_4 в судовому засіданні , склали заповіт на ОСОБА_5 , таким чином на їх думку ця обставина викликає сумніви в наданих свідком поясненнях та на їх думку , у випадку якщо б суд та він про це знади, то це мало б суттєве значення та є підставою скасування судового рішення .

Наявність заповіту від 14.07.2017 р. який позивач по справі ОСОБА_2 склав і на користь ОСОБА_5 , свідка по справі, з боку позивача, підтверджується архівною довідкою Одеського державного нотаріального архіву від 11.12.2020 р. № 4337/01-20 до якої додається копія заповіту ОСОБА_2 складеного 14.07.2017 р. посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., яким на випадок його смерті зроблено таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_3 , а якщо спадкоємець ОСОБА_3 зазначена в цьому заповіті , помре раніше нього, не прийме спадщину, відмовиться від її прийняття чи буде усунена від права на спадкування, все його майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Також наявність заповіту від 14.07.2017 р. який тоді ще третя особа по справі ОСОБА_3 склала і на користь ОСОБА_5 , свідка по справі, з боку позивача, підтверджується архівною довідкою Одеського державного нотаріального архіву від 11.12.2020 р. № 4337/01-20 до якої додається копія заповіту ОСОБА_3 складеного 14.07.2017 р. посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., яким на випадок її смерті зроблено таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2 , якщо спадкоємець ОСОБА_2 , зазначений в цьому заповіті, помре раніше неї, не прийме спадщину, відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, все її майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

При цьому суд враховує, що заповіти були складені подружжям ОСОБА_22 14 липня 2017 року тобто раніше ніж були надані в судовому засіданні покази у якості свідка по справі з боку позивача свідка ОСОБА_5 яка та члени її сім`ї надали у 2018 році. Тому суд вбачає зацікавленість свідка та членів її сім`ї - ОСОБА_41 , та ОСОБА_42 на час надання свідчень по справі в задоволенні позовних вимог позивача тому, що згідно заповітів подружжя ОСОБА_22 від 14.07.2017 р. вона має право успадкувати все належне їм майно на день їх смерті та на те, на яке вони матимуть право. При цьому суд враховує що її зацікавленість у розгляді справи на користь позивача ОСОБА_2 , та її обізнаність щодо заповітів подружжя ОСОБА_22 на її користь, особисто підтвердив в судовому засіданні і сам позивач ОСОБА_2 який повідомив що квартира АДРЕСА_3 , вже не його, по заповіту його дружини ОСОБА_3 вона вже належить свідку ОСОБА_5 , в неї троє дітей і двоє онуків.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача щодо не обізнаності ОСОБА_5 про складений на її користь подружжям ОСОБА_22 заповіту, тому що ОСОБА_2 в судовому засіданні особисто підтвердив, що квартиру його дружина заповідала ОСОБА_5 , квартира вже належить її, вона сплачує за неї комунальні послуги користується іноді пускає його туди пожити.

Якщо б суду на час розгляду справи було відомо про наявність заповітів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складені на користь свідка з боку позивача ОСОБА_5 , суд дійшов би до інших висновків щодо доказів встановлення наявності психічного тиску та погроз ОСОБА_7 не поховати у землю за православними канонами.

Враховуючи, що покази ОСОБА_5 - свідка по справі та покази членів її сім`ї ОСОБА_42 та ОСОБА_41 суд взяв до уваги щодо підтвердження факту погроз з боку відповідача не поховати дружину за православними канонами у землю, з урахуванням встановлення наявності заповітів, а Інших доказів погроз з боку ОСОБА_10 матеріали справи не містять та позивачем не надано, суд приходить до висновку що ОСОБА_35 та члени її сім`ї є зацікавлені особи у вирішенні справи на користь позивача, їх покази не можна вважати об`єктивними, з огляду на наявність заповіту .

При цьому з рішення суду також вбачається, що інші свідки свідчили зі слів ОСОБА_2 , саме свідок ОСОБА_4 , тільки через 40 днів дізналась про смерть доньки позивача, та про погрози з боку ОСОБА_1 дізналась тільки зі слів ОСОБА_2 через 40 днів, вже після конфлікту який стався між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 не була очевидцем укладення договорів. Свідок ОСОБА_43 взагалі показала що їй не відомо про будь які угоди укладені 12, та не відомо на кого конкретно та яке майно було оформлено.

Суд з вищезазначених підстав з урахуванням нововиявлених обставин ставиться критично до показів ОСОБА_35 та інших свідків щодо погроз та не приймає їх до уваги.

Перегляд судового рішення за нововоиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за ново виявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, що не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за умови відсутності зловживання (див. пп. 27-28 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» №69529/01 та п.46 рішення від 06 грудня 200 року у справі «Попов проти Молодови» №2).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявлеими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний , однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (див. пп.27-34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Наявні нововиявлені обставини свідчать про те, що правочини готувалися до смерті і не зв`язані з її раптовою смертю.

Оскільки суд першої інстанції не дослідив всі обставини які існували на час розгляду справи ; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони (обставини) входять до предмета доказування у справі та могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які брали участь у справі, таким чином є нововиявленими обставинами, наявність яких підтверджено відповідними доказами, про які зазначено в наявній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При добровільної волі особа чітко розуміє характер своїх дій та бажає настання конкретного результату. Бажання це прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому цілеспрямовану діяльність особи.

Воля у правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Договір довічного утримання є правомірним, якщо не доведено протилежне.

Відповідно до ст.744, 745 ЦПК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другої стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартири або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того що позивачем не надано належних доказів того, що він був укладений під погрозою внаслідок тяжких обставин на вкрай невигідних умовах.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, стороною позивача належними та допустимими доказами не спростована та обставина, що відповідач знав про нововиявленні обставини раніше.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦПК У.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК У правочин, якій дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тому суд з урахуванням всіх нововиявлених обставин у сукупності з іншими матеріалами справи, і що на протязі судових засідань позивач ОСОБА_2 надавав суперечливі покази, дійшов до висновку, що укладення договору було домовлено між сторонами заздалегідь за життя доньки та не було пов`язано з фактом її смерті дії позивача при укладання договору були усвідомлені, цілеспрямовані, вольові та спрямовані на досягнення певних правових наслідків, заявлені в позові підстави щодо погроз, а саме укладення ним договору довічного утримання під впливом психічного тиску з боку відповідача не поховати доньку у землю, та під впливом тяжкої для нього обставини не знайшли свого підтвердження а тому позовна вимога не підлягають задоволенню. Відсутність волевиявлення позивача на укладення угоди у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами позивачем не доведена.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку що у задоволені позовних вимог слід відмовити.

За змістом п.2 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

Згідно ч.4 у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду;

3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Керуючись, ст.. 11, 15, 16, ч.1, 3 ст.203, 215, 216, ч.1 ст.216, 225, 231, 233, 316, 319, 392, 744, 717 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 3,4,5 - 13, 19, 23, 42, 43,48, 49, 72, 76-81, 89 , 95, 102, 107,108, 110, 174,175, 209, ч.3,4 ст. 223,, 229, 241, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 423, 424, ч.1 ст.425 , 427, 429 ЦПК України:

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. щодо визнання недійсними договору довічного утримання задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27.02.2019р. в частині визнання недійсними договору довічного утримання скасувати за нововиявленими обставинами.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , який також є правонаступником померлої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсними Договору довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Приморського районного суду м.Одеси протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Повний текст рішення складено 10.03.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.