Справа № 171/2052/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хоруженко Н.В., за участю секретаря - Харченко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", третя особа: Первинна профспілкова організація "Захист праці" у відокремленому підрозділі Криворізька теплова електрична станція", про визнання виведення до простою безпідставним і незаконним, стягнення не отриманої заробітної плати за час незаконного виводу до простою, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", третя особа: Первинна профспілкова організація "Захист праці" у відокремленому підрозділі Криворізька теплова електрична станція", про стягнення не отриманої заробітної плати за час незаконного виводу до простою у якій просить: признати вивід її до простою з січня 2020 року безпідставним і незаконним та стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним виводом її у простій з січня 2020 року по дату винесення ухвали судом із розрахунку середньоденної заробітної плати 720,16 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона працює у ВП «ДТЕК Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» машиністом насосних установок. Згідно її робочої інструкції вона обслуговує обладнання БНМ-1, 2, 3, які забезпечують технічною водою любий енергоблок станції. Тобто поки працює станція обладнання яке вона обслуговує постійно у роботі. Без належних на те підстав її примусово у січні, лютому, квітні, вересні, жовтні, листопаді 2020 року було виведено у простій. Наказом № 1593 від 24.12.2019 року її було виведено у простій на період з 01.01.2020 року до 22.03.2020 року. Вона відмовилася ознайомлюватися з цим наказом, оскільки обладнання на якому вона працювала не зупинялося і продовжувало працювати, а також простій був оформлений неналежним чином та ознайомлення з наказом відбувалося набагато пізніше введення простою. Накази згідно яких директор ВП «ДТЕК Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» утримував її у простої у вересні, жовтні, листопаді 2020 року не видавалися взагалі і до її відома не доводилися. Дії відповідача вважає незаконними, оскільки, зупинки роботи підприємства не відбулось, станція працювала, обладнання, БНС-1 на якому вона працює працювало. Підприємство та усі його ланки продовжували працювати та відпускати вироблену продукцію. Обладнання БНС-1 увесь цей час працювало подаючи технічну воду до енергоблоку №1, при цьому в час коли вона знаходилася у простої, обладнання БНС-1 обслуговували машиністи обхідники турбінного обладнання 6 групи які ніби то працювали на розширену зону. З графіками її виходів на роботу за вересень, жовтень, листопад 2020 року її зовсім не ознайомлювали, що хє порушенням п.13 Типових правил №213. Також графіки, зміна умов та оплата праці не погоджувалися з профспілковою організацією «Захист праці», членом профспілкового виборного органу якої вона є. Вважає, що підстав виводу її простій не було, такі дії з боку директора розглядає як тиск з метою змусити її звільнитися за власним бажанням і тим самим виконати завдання з боку вищого керівництва ДТЕК по оптимізації затрат на виробництво, змусивши машиністів обхідників працювати на розширену зону. Такими діями директор підприємства позбавив можливості її працювати і заробляти належну їй заробітну плату. Тому, вважає, що відповідач зобов`язаний оплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовлений виведенням її до незаконного простою.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.9).

24.11.2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву, згідно яких зазначають, що згідно протоколу №4 від 07.04.2020 року позивача прийнято з 07.04.2020 року у члени профспілкової організації «Захист праці» у ВП КТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго», про що було повідомлено директора ВП КТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго». Наказом № 1593 від 24.12.2019 року позивача було виведено у простій в січні та лютому 2020 року., в квітні 2020 року простій для позивача було продовжено, але належного наказу директором видано не було. З цього приводу позивач та профспілкова організація неодноразово зверталася до Державної служби України з питань праці. Після цього ОСОБА_1 була виведена на роботу та працювала з травня по серпень 2020 року. З вересня 2020 року позивача знову було безпідставно виведено до простою без видання наказів та погодження їх з профспілковою організацією. Дії керівництва підприємства по виводу позивача у простій без узгодження наказу з профспілкою, членом якої вона є це порушення ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» та вимоги КЗпП України. Графіки змінності позивача за вересень, жовтень, листопад не узгоджувалися з профспілковою організацією та не доводилися до відома позивача, що також є порушенням ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» та п.13 Типових правил №213. Адмвнвстрація підприємства навмисно заблокували пропуск позивача, чим позбавили можливості виконувати свої посадові обов`язки та отримувати належну заробітну плату. Жодні спроби профспілкової організації організувати діалог з керівництвом підприємства мали невдачу, бо керівництво підприємства повністю ігнорує існування профспілки. Таким чином вважають дії відповідача, щодо виведення позивача у простій незаконними (а.с.14-18).

11.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що основною причиною введення простою та неповного робочого часу в АТ «ДТЕК Дніпроенерго» є суттєве погіршення фінансового стану товариства протягом 2019 року, внаслідок дії негативних технологічних та фінансово-економічних обставин, що об`єктивно унеможливили подальшу роботу відокремлених підрозділів АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у штатному режимі. Погіршення фінансового стану викликане різними та незалежними від АТ «ДТЕК Дніпроенерго» обставинами, зокрема: скороченням об`ємів виробництва та реалізації електричної енергії; встановленням тарифів на електричну енергію нижче собівартості її виробництва; критичною заборгованістю ДП «Енергоринок» перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за відпущену електричну енергію. Щодо збитковості виробництва електричної енергії у 2019 році зазначила, що АТ «ДТЕК Дніпроенерго» через свої відокремлені підрозділи здійснює господарську діяльність з виробництва електричної енергії та виробництва, постачання теплової енергії споживачам. Зазначена діяльність здійснюється у відповідності до встановлених Ліцензійних умов, Особливістю такої діяльності є встановлене на законодавчому рівні державне регулювання та відпуск виробленої електричної та теплової енергії за встановленими повноважними органами цінами. Цінові обмеження щодо продажу електроенергії, які визначені на державному рівні НКРЕКП не дають змоги на покриття витрат ТЕС на виробництво електричної енергії. Нерентабельність виробництва теплової та електричної енергії негативно позначилось на фінансовому становищі АТ «ДТЕК Дніпроенерго». Але збиткова робота електростанцій не може бути припинена (призупинена), бо вони є об`єктами критичної інфраструктури. Щодо скорочення об`ємів виробництва та реалізації електричної енергії у 2019 році зазначила, що особливості регулювання відносин в електроенергетиці викликані об`єктивними умовами функціонування галузі: постійним і безперервним збалансуванням виробництва і споживання електричної енергії, для забезпечення якого встановлюється єдине централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаною енергетичною системою України. 18.09.2019 року були внесені зміни до ЗУ "Про ринок електричної енергії" та виключено частину восьму статті 67, яка передбачала заборону продажу та/або постачання електричної енергії, імпортованої з Російської Федерації, за двосторонніми договорами та на внутрішньодобовому ринку електроенергії України. Ці законодавчі зміни призвели до надходження на ринок електричної енергії України електричної енергії, імпортованої з Російської федерації. За даними сайту НЕК «Укренерго», в 2019 році обсяг імпорту електричної енергії в Україну порівняно з 2018 роком зріс в 88 раз (з 30,678млн кВт*год. до 2 698,552 млн. кВт*год.). Це зростання відбулося за рахунок зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у вітчизняних виробників. Додатковими чинниками зниження обсягів виробництва електричної енергії є падіння енергоспоживання внаслідок зниження промислового виробництва та аномально теплої осені та зими. Щодо зростання заборгованості ДП «Енергоринок» перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» зазначила, що відокремлені підрозділи АТ «ДТЕК Дніпроенерго» весь обсяг виробленої електричної енергії зобов`язані передавати ДП «Енергоринок», яке до 01.07.2019 р. виконувало функцію оптового ринку електричної енергії України, за встановленими (регульованими) тарифами. Однак, ДП «Енергоринок» не здійснив оплату придбаної електричної енергії протягом 2019 року на суму 473,38 млн.грн. Сформована за попередньої моделі ринку та не погашена до теперішнього часу заборгованість призвела до дефіциту обігових коштів товариства та збільшення кредиторської заборгованості. Розмір кредиторської заборгованості ДП «Енергоринок» перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» станом на 31.07.2019 року складає 1,870 мільярдів гривень. Сума кредиторської заборгованості ДП «Енергоринок» перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишилась незмінної станом на 11.08.2020 року. Вищезазначені обставини призвели до суттєвого погіршення фінансового стану АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що унеможливило роботу ТЕС в звичному режимі, загрожувало повній зупинці генеруючого обладнання та поставило під загрозу здоров`я і життя персоналу. Щодо повної зупинки виробництва зазначила, що кризова ситуація охопила не тільки АТ «ДТЕК Дніпроенерго», але й інші підприємства в енергетичній галузі. Укрелектропрофспілка, яка об`єднає більшість працівників енергетичної галузі також приймала участь у заходах для подолання кризи. До поліпшення фінансового стану АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не має можливості працювати у звичайному режимі. Для зменшення витрат та збереження робочих місць воно змушене ввести простій та режим неповного робочого часу. Дотримання підстав та процедури запровадження простою та режиму неповного робочого часу на ДТЕК Криворізька ТЕС підтверджено перевіркою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Під час інспекційного відвідування було перевірено процедуру ознайомлення працівників станції з наказами про введення простою. За результатами інспекційного відвідування порушень в частині оформлення простою, оплати простою, зміни істотних умов праці - не встановлено. На виконання вимог п.3 Правил, на ДТЕК Криворізька ТЕС щорічно розробляються графіки змінності для оперативного персоналу, до категорії яких відносяться позивачі. Так, на 2020 графіки змінності для оперативного персоналу станції затверджено та доведено до відома персоналу наказом від 31.10.2020 №1391 «Про норму робочого часу на 2020 рік. Щодо вимог стягнути середню заробітну плату за час вимушеного простою в зв`язку з незаконним виводом до простою з 01.01.2020 із розрахунку середньоденної заробітної плати зазначила, що у АТ «ДТЕК Дніпроенерго» діє грейдингова система оплати праці, яка відповідає чинному законодавству України та забезпечує тісний зв`язок між ефективністю працівника та рівнем його заробітної плати. З 22 листопада 2019 року працівники ДТЕК Криворізька ТЕС, які були виведені в простій, виконання своїх посадових обов`язків не здійснювали, до виконання жодних виробничих завдань не залучалися, на території ДТЕК Криворізька ТЕС не перебували, а самостійно на власний розсуд визначали в цей період місце свого перебування і рід своїх занять. Тому законодавчі підстави для перерахунку заробітної плати працівникам, які перебували в простої, відсутні, адже в цьому випадку відсутній основний критерій для нарахування заробітної плати - виконання ними роботи згідно умов укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). На підставі вказаної законодавчої норми та п. 19 Додатку 2 до Колективного договору АТ «ДТЕК Дніпроенерго», оплата працівникам ДТЕК Криворізька ТЕС, які перебували в простої з 22 листопада 2019 року здійснювалася в розмірі двох третин встановленого працівнику посадового окладу, виплата проводилася у строки встановлені Колективним договором (а.с.35-41).

03.02.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача на відзив відповідача, згідно яких зазначає, що у відзиві представник відповідача вказує, що простій на підприємстві ввели з приводу суттєвого погіршення фінансового стану підприємства протягом 2019 року, в наслідок дії негативних та фінансово-економічних обставин, що унеможливлювали роботу відокремлених підрозділів АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в штатному режимі, однак, позивач зазначає, що весь час перебування її у простої обладнання на якому вона працює, працювало увесь час безперервно забезпечуючи технічною водою енергоблоки підприємства. Зазначає, що їй не зрозуміло яке відношення має фінансовий стан компанії за показниками 2019 року до її можливості працювати та отримувати належну заробітну плату за вироблену та реалізовану електроенергію у 2020 році, оскільки заробітна плата за час виведення її у простої у 2020 році сплачується за результатами діяльності компанії у відповідні місяця 2020 року, а не за результатами діяльності 2019 року. Представник відповідача багато уваги приділяє збитковості виробництва електричної енергії та скороченню об`ємів виробництва та споживання електричної енергії за 2019 рік як привід відправити її у простій у 2020 році, однак, позивач вважає, що ці показники мали місце у 2019 році, а не у 2020 році. Вважає, що представник відповідача навмисно спотворює у відзиві інформацію про начебто чинники які призвели до погіршення фінансового стану компанії з метою обґрунтування введення для неї простою. Зазначає, що у зв`язку з безпідставним оголошенням їй простою у роботі, вона не отримувала від відповідача належної заробітної плати, яку отримували б якби не перебувала у простої, тому вважає, що відповідач зобов`язаний оплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, обумовлений незаконним простоєм. Просить задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі (а.с.110-114).

27.04.2021 року та 20.05.2021 року позивач надала до суду заяви про уточнення позовних вимог, згідно яких наводить розрахунок середньомісячної заробітної плати виходячи з середньоденної заробітної плати згідно постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, яку просить стягнути з відповідача на її користь.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі, навівши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових заявах по суті спору.

Представники відповідача Чепіга В.Л. , Батиль Г.М. в судових засіданнях підтримували заперечення, просили відмовити у задоволенні позову, згідно відзиву на позовну заяву просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №249-к від 25.03.2008 року з 27.03.2008 року ОСОБА_1 прийнято на роботу машиністом насосних установок, а отже ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а.с.129 - том 1).

Наказом директора Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №1593 від 24.12.2019 року «Про продовження простою» на виконання наказу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 24.12.2019 року №87, з метою запобігання повного припинення діяльності Товариства продовжено до 31 березня 2020 року вимушений простій ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників (а.с.6-7, 130 - том 1).

Також судом встановлено, що наказом в.о. генерального директора АТ «ДТЕК Дніпроенерго» №29 від 27.03.2020 року «Про введення та продовження простою» пунктом 5 продовжено вимушений простій відокремлених підрозділів Товариства не з вини працівників, визначивши датою закінчення простою дату видання наказу Товариства про його закінчення (а.с.147 - том 1). Наказом директора Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №257 від 27.03.2020 року «Про продовження простою» на виконання наказу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 27.03.2020 року №29 у зв`язку з триваючими негативними фінансово-економічними обставинами в діяльності Товариства, сталим падінням фінансових показників, неможливості роботи у штатному режимі, з метою запобігання повному припиненню діяльності Товариства продовжено вимушений простій ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників, визначивши датою закінчення простою дату видання наказу Товариства про його закінчення (а.с.131 - том 1). Вказані накази позивачами не оскаржуються.

З пункту 3.1 наказу від 24.03.2020 року про продовження простою вбачається, що позивачу на час простою встановлено заробітну плату в розмірі двох третин встановленого посадового окладу.

Судом досліджено табелі обліку робочого часу працівника машиніста насосних установокза період дії спірного наказу - з 24.12.2019 року по 31.03.2020 ро у (а.с.187, том1-12, том 2), якими підтверджено перебування позивачів в простої, зокрема: - з табелю обліку робочого часу за листопад 2019 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 5 днів (40 год.); - з табелю обліку робочого часу за грудень 2019 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 8 днів (64 год.); - з табелю обліку робочого часу за січень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 12 днів (96 год.); - з табелю обліку робочого часу за лютий 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 15 днів (120 год.); - з табелю обліку робочого часу за березень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 9 днів (72 год.).

Судом досліджено табелі обліку робочого часу працівника - машиніста насосних установокза період дії наказу від 27.03.2020 року - з 01.04.2020 року по січень 2021 року (а.с.13- а.с.89 том 2), якими підтверджено перебування позивача в простої, зокрема: - з табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 16 днів (128 год.); - з табелю обліку робочого часу за травень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 3 дні (24 год.); - з табелю обліку робочого часу за червень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 не перебувала у простої; - з табелю обліку робочого часу за липень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 не перебувала у простої; - з табелю обліку робочого часу за серпень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 не перебувала у простої; - з табелю обліку робочого часу за вересень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 22 дні (176 год.); - з табелю обліку робочого часу за жовтень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 14 днів (112 год.); - з табелю обліку робочого часу за листопад 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 22 дні (176 год.); - з табелю обліку робочого часу за грудень 2020 року встановлено, що: ОСОБА_1 перебувала у простої- 4 дні (32 год.).

Позивач вважає, що її виведено до простою з січня 2020 року безпідставно та незаконно, простій введено для змушення її звільнитись, до неї застосовано дискримінацію, а тому відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час простою.

Зазначені обставини свідчать що між сторонами виникли правовідносини щодо наявності та законності підстав для виведення позивача до простою та стягнення заробітку за період вимушеного простою.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Статтею 34 КЗпП України, передбачено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

За положеннями ч. 2,4 ст. 113 КЗпПУ про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується.

Наказ № 1593 від 24.12.20219 року, прийнятий на виконання наказу в.о. генерального директора АТ «ДТЕК Дніпроенерго» №87 від 24.12.2019 року «Про організацію та введення простою ДТЕК Запорізька ТЕС і продовження простою ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС», пунктом 3 якого наказано у зв`язку зі сталим падінням фінансових показників АТ «ДТЕК Дніпроенерго», збільшенням дефіциту обігових коштів та неможливістю роботи у штатному режимі, з метою запобігання повному припиненню діяльності Товариства продовжено до 31.03.2020 року вимушений простій ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників. Дія цього пункту не поширюється на директора, головного бухгалтера та працівників ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду - машиніст насосних установок, 5 розряд, крім неї, згідно табелю обліку робочого часу, на вказаній посаді перебувають: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .. З табелів обліку робочого часу встановлено, що вказані особи також перебували у простої, хоча і в інший від позивача строк.

Тобто, позивача виведено до простою на підставі наказу, але даний наказ № 1593 від 24.12.20219 року стосувався невизначеного кола осіб і позивачем не оскаржуються та не ставиться питання про його скасування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виконанням неоспороненого та нескасованого наказу № 1593 від 24.12.20219 року та виконанням не оспоронено та нескасованого наказу від 23.03.20220 року про продовження простою права позивача не порушено, а тому відсутні підстави вважати виведення її до простою безпідставним та не законним.

Позовні вимог про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного простою позивач обгрунтовувала тим, що внаслідок оголошення простою вона не отримала від відповідача належної їй заробітної плати.

Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

На підприємстві діє колективний договір, який є внутрішнім нормативним документом відповідача і його положення є обов`язковими для даного підприємства та працівників філії та повинні враховуватись судом при вирішені трудового спору.

Відповідно до положень колективного договору, час простою не з вини працівника оплачується відповідно до вимог законодавства (ст.113 КЗпПУ).

Отже, якщо простій виник не з вини працівника, то в даному випадку час простою необхідно оплачувати працівникам відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідно до довідки про доходи №150 від 17.09.2020 року, встановлено що ОСОБА_1 з 27.03.2018 року працює у ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» машиністом насосних установок, загальна сума доходу за період вересень 2019 року по серпень 2020 року становить 99229,08 грн. (а.с.96 - том 2).

Оплату праці зі період простою відповідачем здійснено відповідно до вказаного розрахунку і факт оплати праці у розмірі 2/3 від за вказаний у табелі період простою позивачем не оспорюється.

Відповідно до частини третьої статті 113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Згідно із частини другої статті 7 Закону України «Про охорону праці» працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. Факт наявності такої ситуації підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства з участю представника профспілки і уповноваженого трудового колективу, а в разі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною праці з участю представника профспілки. За період простою з цих причин не з вини працівника за ним зберігається середній заробіток.

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Отже, у випадку простою, не з вини працівника, середній заробіток працівника зберігається, лише коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища.

В даному випадку підстави для застосування цих положень не встановлено.

За таких обставин, оплата позивачу за час простою заробітної плати в розмірі двох третин встановленого посадового окладу, відповідає положенням ч.1 статті 113 КЗпП України, а її доводи в цій частині є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Способом захисту прав працівників є, зокрема, можливість оскарження наказів, що стосуються трудових правовідносин.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги, заявлені позивачами, не стосуються оскарження наказів про встановлення та продовження простою, однак лише в межах вирішення такого позову судом може бути з`ясовано питання дотримання правомірності нарахування заробітної плати позивачам, та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивачів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Вищевказані накази про встановлення простою, продовження простою не є предметом оскарження у даній справі, що встановлено з позовної заяви, тому посилання позивача на обставини щодо їх неправомірності, як на підставу для задоволення позовних вимог, суд відхиляє, оскільки предметом даного позову не є визнання наказів незаконними та їх скасування.

Отже, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати за час вимушеного простою без пред`явлення вимоги про визнання незаконними саме наказів, на підставі яких позивача було виведено до простою, на думку суду, позивач обрала неефективний спосіб захисту свого порушеного права.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та її представником надано докази, які вони вважать такими, що підтверджують порушенні відносно позивача процедури введення простою, а саме:

- наказ АТ «ДТЕК Західенерго» від 21 листопада 2019 року № 46 «Про організацію та введення простою»;

- наказ ВП «Дрогобицька ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго» від 21 листопада 2019 року № 344 «Про введення простою»;

- наказу ВП «Дрогобицька ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго» від 24 грудня 2019 року № 374 «Про продовження простою» (до 31 березня 2020 року).

та звернуто увагу на наявність правової позиції Верховного Суду у аналогічній справі № 464/1320/20 у постанові від 10.11.2021 року, оскільки підстави за яких було введено простій для робітників АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та АТ «Західенерго», які входять до ТОВ «ДТЕК Енерго» є однаковими.

Стаття 263 ЦПК України зобов`язує суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі № 464/1320/20 Верховний Суд встановив, що:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року позов первинної профспілкової організації Добротвірської ТЕС задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність АТ «ДТЕК Західенерго» щодо неусунення порушень колективного договору та угоди щодо ВП «Добротвірська ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго». Скасовано накази АТ «ДТЕК Західенерго» від 21 листопада 2019 року № 46 «Про організацію та введення простою», від 24 грудня 2019 року № 54 «Про продовження простою» та наказ від 10 січня 2020 року № 3 «Про зміни в організації виробництва та праці та організацію заходів щодо встановлення неповного робочого часу» щодо ВП «Добротвірська ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано достатньо доказів на підтвердження правомірності введення простою, що свідчить про порушення процедури щодо оголошення простою, оскільки відсутні передбачені статтею 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами, у зв`язку із чим оскаржувані накази підлягають скасуванню.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Західенерго» задоволено. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідачем дотримано вимог чинного законодавства під час введення простою. Головною причиною введення простою стало вимушене і тривале обмеження роботи станційного обладнання внаслідок суттєвого обмеження з боку НЕК «Укренерго» кількості та потужності енергоблоків в АТ «ДТЕК Західенерго», що здійснює виробництво електричної енергії, та, як наслідок, суттєве погіршення фінансового стану останніх. Крім того, із урахуванням специфіки роботи АТ «ДТЕК «Західенерго» та його структурних підрозділів, повна зупинка роботи підприємства є неможливою.

Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем порушено процедуру щодо введення простою, оскільки відсутні передбачені статтею 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У зв`язку із наведеним, суд першої інстанції обґрунтовано скасував накази АТ «ДТЕК Західенерго» від 21 листопада 2019 року № 46 «Про організацію та введення простою», від 24 грудня 2019 року № 54 «Про продовження простою» щодо ВП «Добротвірська ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго».

Разом з тим, у даній справі, ані позивач ОСОБА_1 , ані профспілкова організація до суду з позовом про скасування наказу про введення простою та наказу про продовження простою не зверталась і доказів того, що на час розгляду справи ці накази визнані незаконним та скасовані, суду не надано.

Отже дана справа і справа, за результатами якої викладено правовову позицію у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 року № 464/1320/20 є справами з різними субєктами звернення та з різним предметом спору.

На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено що позивача виведено до простою на підставі наказу від 24.12.2019 року та наказу від 27.03.2020 року, які позивачем не оскаржуються та які на час розгляду судом справи не визнано незаконними та не скасовано, доведено здійснення оплати часу простою позивача з дотриманням вимог колективного договору та ст. 113 КЗпПУ та відсутності підстав для збереження за позивачем середнього заробітку на час простою, у той же час у судовому засіданні не доведено дій відповідача щодо дискримінації позивача при прийнятті наказів від 24.12.2019 року та від 27.03.2020 року, а тому у задоволенні позовних вимог про визнання виводу її до простою безпідставним і незаконним та стягнення середнього заробітку слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяН. В. Хоруженко