Справа № 464/5145/21
пр.№ 2/464/1498/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового засідання Бенцак А.О.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 464/5145/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

у с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просять зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити їм перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 , вселити їх у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надати ключі від вхідних дверей даної квартири. Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : Виділити у користування їм житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 5, площею 11,5 кв.м; Виділити у користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 6, площею 20,5 кв.м. та житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 7, площею 9,8 кв.м. Приміщення загального користування кухні (у технічному паспорті під літерою 4), ванної (у технічному паспорті під літерою 2), вбиральні (у технічному паспорті під літерою 3), коридору (у технічному паспорті під літерою 1) та балкону (у технічному паспорті під літерою 8) залишити у спільному користуванні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 30 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Просять позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні позов визнали частково. Просять суд встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити у користування ОСОБА_1 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 7, площею 9,8 кв.м; виділити у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 6, площею 20,5 кв.м; виділити у користування ОСОБА_6 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 5, площею 11.5 кв.м. Приміщення загального користування кухні (у технічному паспорті під літерою 4), ванної (у технічному паспорті під літерою 2), вбиральні (у технічному паспорті під літерою 3), коридору (у технічному паспорті під літерою 1) та балкону (у технічному паспорті під літерою 8) залишити у спільному користуванні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №264941074, сформованого 08.07.2021, квартира АДРЕСА_1 належить:на праві спільної часткової власності (1/4 частка) ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.05.2021 ОСОБА_7 , державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріально: контори, та зареєстрованого в реєстрі за №428; на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на квартиру від 24.12.1996, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданою 02.07.2021 ОСББ «Німецький дворик», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (батько позивача), ОСОБА_4 (мати позивача), ОСОБА_6 (племінниця позивача).

Відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_2 , виданого 30.08.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, ми, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є одруженими з 30 серпня 1997 року.

Проте судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не є співласником квартири АДРЕСА_1 , а отже її права в даному спорі жодним чином не порушуються, остання не має прав вимагати вселення в спірну квартиру чи ставити питання про усунення перешкод в користуванні власністю, оскільки такої вона в квартири АДРЕСА_1 немає, а відтак в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

В суді об`єктивно встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо спільного користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи загального захворювання довічно. Через захворювання, яке у нього є: розсіяний склероз, вторинно-прогресуючий тип перебігу, активний у вигляді вираженого тетрапарезу, він повинен постійно проходити лікування, реабілітації, приймати різні лікарські препарати, з, 2018 року він щороку повинен приймати препарат «Окревус», який є надзвичайно вартісним

Через такі обставини у травні 2021 року позивач вирішив переїхати проживати у квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої він є, а кімнату у квартирі АДРЕСА_2 здавати у найм, таким чином отримуючи додаткову фінансову допомогу на лікування.

Судом встановлено, що 12.05.2021 позивачі приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , а відповідачі навіть не відчинили дверей під`їзду, а у відповідь на дзвінок у домофон ОСОБА_9 , запитала, навіщо позивачі приїхали і що нам потрібно, після чого поклала слухавку та більше на наші дзвінки ніхто з квартири не відповідав.

Свідком вищевказаних подій був ОСОБА_10 , який як водій авто, допоміг позивачам приїхати за адресою: АДРЕСА_3 . Письмові свідчення ОСОБА_10 та відеофіксацію долучено позивачами до позовної заяви та досліджено судом першої інстанції.

Як вбачається з листа начальника відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області від 20.05.2021 №1471/39/01/08/2021, при проведенні перевірки встановлено, що конфлікти між позивачами та відповідачами виникають через майно (квартиру) на АДРЕСА_3 , що відноситься до цивільно- правових відносин і вирішується у суді за зверненням однієї із сторін.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не має ключів від вхідних дверей квартири, відповідачі доступу до квартири йому не надають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Крім того слід вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надати йому ключі від вхідних дверей даної квартири.

Щодо позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками, відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних на праві власності кожному із співвласників.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Як убачається із матеріалів справи, домовленості між сторонами, щодо користування спірною квартирою не досягнуто.

Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою домовленість щодо користування майном, між співвласниками та наймачами. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 641/3624/16-ц.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Суд досліджуючи позовні вимоги позивача зазначає, що порядок користування квартирою, про який просить позивач, не враховує баланс інтересів співвласників та не забезпечує рівні умови здійснення ними своїх прав, не враховує затраченість коштів відповідачами на ремонт проведений у вказаних приміщеннях.

Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Враховуючи вищенаведене, а також сталий порядок проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні, проведення ними ремонту в квартирі та стан здоровя позивача, суд приходить до висновку, що слід встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити у користування ОСОБА_1 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 7, площею 9,8 кв.м; виділити у користування ОСОБА_9 та ОСОБА_5 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 6, площею 20,5 кв.м; виділити у користування ОСОБА_6 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 5, площею 11.5 кв.м. Приміщення загального користування кухні (у технічному паспорті під літерою 4), ванної (у технічному паспорті під літерою 2), вбиральні (у технічному паспорті під літерою 3), коридору (у технічному паспорті під літерою 1) та балкону (у технічному паспорті під літерою 8) залишити у спільному користуванні.

У той же час, вимоги позивача, щодо зобов`язання відповідачів звільнити від належних відповідачу речей у кімнаті задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено того, що речі відповідачів знаходяться саме у кімнаті, яку суд виділив в користування позивача.

У порядку ст.141 ЦПК України сплачені позивачем ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн залишити за останньою.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 302,66 грн судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст.258-261, 268, 353, 354 ЦПК України, ст.ст.319,321,358,361 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надати йому ключі від вхідних дверей даної квартири.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

Виділити у користування ОСОБА_1 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 7, площею 9,8 кв.м;

Виділити у користування ОСОБА_9 та ОСОБА_5 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 6, площею 20,5 кв.м;

Виділити у користування ОСОБА_6 житлове приміщення-кімнату, позначену у технічному паспорті під літерою 5, площею 11.5 кв.м.

Приміщення загального користування кухні (у технічному паспорті під літерою 4), ванної (у технічному паспорті під літерою 2), вбиральні (у технічному паспорті під літерою 3), коридору (у технічному паспорті під літерою 1) та балкону (у технічному паспорті під літерою 8) залишити у спільному користуванні.

У решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі по 302,66 грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4

відповідач ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3

відповідач ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3

відповідач ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3

Повне рішення суду складено 30 грудня 2021 року.

Суддя Г.О.Шашуріна