РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2021року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

за участю секретаря Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому просить визнати недійсним договір №0498-1319 від 28.09.2020 року укладений між сторонами.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуваний договір не підписувала, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань є несправедливими умовами, які можуть бути визнані недійсними. Зазначає, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абз.3 ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», оскаржуваний договір не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у договорі не вказано ціни та сукупної вартості кредиту. Вважає, що її було введено в оману щодо істотних умов договору, зокрема, відносно відсоткової ставки за користування кредитом, нічого не зазначено на рахунок непомірно великої відсоткової ставки за порушення зобов`язання, а при укладенні договору порушено принцип рівності сторін, оскільки такий запропоновано укласти на фактично відомих лише відповідачу умовах. Просить позов задоволит.и

Ухвалою судді від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати таку в порядку загального позовного провадження.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами.

19.04.2021 року від представника відповідача Васільєвої Т.В. на адресу суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що відповідач є фінансовою компанією, інформація про порядок та умови кредитування, договір кредиту та порядок його укладання розміщено у вільному доступі на веб-сайті відповідача. Кредитний договір «Стандарт» №0498-1319 укладено в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через створення позивачем на веб-сайті відповідача особистого кабінету, шляхом подання заявки на отримання кредиту та подальшого прийняття пропозиції укласти договір, а про факт його укладання розміщено відповідну інформацію в особистому кабінеті та направлено примірник договору на адресу електронної пошти позивача. Вся інформація щодо діючого договору доступна в особистому кабінеті позивача. Електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Оскаржуваний кредитний договір є вже четвертим договором укладеним між позивачем. Закон України «Про споживче кредитування» не поширюється на дані правовідносини. Відповідач не порушував вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та не вводив в оману позивача щодо істотних умов договору, оскільки умови такого погоджені сторонами у спосіб та засіб визначений законодавством і відповідають внутрішній волі позивача. Штрафні санкції на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не нараховуються. Законодавче регулювання банківської діяльності не поширюється на фінансові установи, а сукупна вартість кредиту зазначена в п.5 договору.

Відповіді на відзив на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи. Однак враховуючи раніше подану заяву про розглядсправи без її участі, тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір «Стандарт» №0498-1319 укладений 28 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі (а.с.31-35), що підтверджується розділом 5 Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт»), затверджених наказом ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 25.06.2020 року №76-П, які відповідно до пункту 5 кредитного договору складають з останнім єдиний договір, а також дана обставина не заперечується й позивачем у позовній заяві.

Разом з тим, позивач стверджує, що не підписував даний кредитний договір, то суд зазначає наступне.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно з пунктом 13 «Реквізити сторін» кредитного договору, ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором за номером А986, чим спростовуються доводи позивача про те, що кредитний договір нею не підписувався.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.08.2013 №2565 ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано фінансовою установою, що підтверджується матеріалами справи (а.с.39, 40).

Відповідно до пункту 3 кредитного договору позивач отримав кредит у розмірі 4 500,00 грн. строком на 21 день (до 18.10.2020 року) та зобов`язався повернути кредит і сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 1 890 грн.

У пункті 4 кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. При цьому зазначено, що річна відсоткова ставка складає 730%.

Пунктом 5 кредитного договору визначено сукупну вартість кредиту у відсотковому розмірі 142% від суми кредиту або 6 390 грн., яка включає в себе проценти за користування кредитом 42% від суми кредиту у відсотковому вираженні або 1 890 грн. у грошовому.

Відповідно до пункту 6 кредитного договору, якщо позичальник не повернув суму кредиту у встановлений строк, кредитодавець має право за весь час прострочення, з урахуванням встановлених пп.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог чинного законодавства, нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 7 оспорюваного кредитного договору, укладаючи цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємною частиною договору), тест яких розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua.

Тим спростовуються доводи позивача, що в оспорюваному договорі не була вказана сукупна вартість кредиту.

Розділами 4 та 5 Правил надання грошових коштів у кредит (далі Правила) встановлений порядок надання кредиту та укладення договору.

За умовами вказаних розділів, з метою отримання кредиту заявник заповнює на сайті кредитодавця заявку в електронному вигляді, на підставі якої здійснюється реєстрація заявника на сайті кредитодавця та формується Особистий кабінет (п.4.1, 4.9 Правил).

У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту.

Згідно з пунктом 4.4 Правил за результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація банківської платіжної картки, зокрема шляхом блокування наперед невідомої заявнику довільної суми в розмірі від 1 копійки до 1 гривні.

Кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по заявці (стосовно можливості надання кредиту) через: СМС-повідомлення на телефонний номер, вказаний в заявці; електронний лист на адресу електронної пошти, яка зазначена у заявці; розміщення інформації в особистому кабінеті; повідомленням з використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber тощо) у разі, якщо заявником вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із заявником з допомогою таких сервісів (п.4.16 Правил).

Відповідно до п. 5.1.Правил після отримання заявником після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення в особистому кабінеті, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. оферта (проект кредитного договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення заявнику. Після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти (акцепт) щодо укладення договору в електронній формі (в рамках ІТС кредитодавця) в особистому кабінеті заявника/позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний заявником/позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» (п.5.2 Правил).

За змістом п.5.3 Правил акцептування позичальником оферти є укладенням договору відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору (та включно цих Правил), кредитодавець направляє позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника, вказану ним у заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих Правил та кредитного договору) (п. 5.4 Правил).

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

В силу вимог частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідача, без надання кредитодавцю відповіді про повне та безумовне прийняття оферти щодо укладення договору в особистому кабінеті заявника, кредитний договір між позивачем та ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не був би укладений.

Як вбачається з даного алгоритму укладення кредитного договору, без ознайомлення з проєктом кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у кредит, подальше укладення електронного договору кредиту є неможливим.

Відповідно до пункту 11 оскаржуваного кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством, зокрема ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Отже, заповненням анкети-заяви та акцептом оферти позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Фінансова установа виконала вимоги закону та визначила термін погашення заборгованості по кредиту, визначила сукупну вартість кредиту і проценти, розписавши, які суми позивач зобов`язана буде сплатити. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту і такими умовами кредитування, що свідчить про наявність волі позивача на укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також, суд не вбачає підстав щодо порушення відповідачем вимог статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед підписанням оскаржуваного кредитного договору кредитодавцем надано інформацію щодо обов`язкових для споживача умов договору та відповідачем не було вчинено дії щодо введення в оману позивача щодо приховування істотних умов правочину.

Відсутні підстави вважати несправедливими умови кредитного договору, оскільки такі не містять умов щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, (п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Передбачені договором проценти за користування кредитом у розмірі 1 890 грн. не можна вважати такими, які встановлюють вимогу щодо сплати позивачем непропорційно великої суми плати за користування кредитними коштами (4 500 грн.), а відтак дані обставини не можуть свідчити про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи й такі не ґрунтуються на вимогах закону. Оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідача, без ознайомлення з проєктом кредитного договору та надання кредитодавцю відповіді про повне та безумовне прийняття оферти щодо його укладення в особистому кабінеті заявника, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позовної заяви у цій частині.

Керуючисьст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 258-260, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в:

У задоволенніпозову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Код , місцезнаходження: м.Київ, вул. Лесі Українки, буд.26, офіс 407.

Дата складення повного судового рішення - 29.12.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.