Справа № 724/1918/20
Провадження № 2/724/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в місті Хотині Чернівецької області справу:

за позовом ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_2

третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Світлана Анатоліївна

про визнання недійсними договори довічного утримання (догляду),

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

15 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсними договори довічного утримання (догляду).

В обґрунтування позову зазначає, що він народився у с.Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками являються ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Пояснює, що при житті його мати ОСОБА_5 являлась власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 . Вказує, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання заяви нотаріусу.

Зазначає, що 01.12.2020 року ОСОБА_2 , використовуючи безпорадний стан (у зв`язку з хворобою) його матері ОСОБА_5 , а також скориставшись його відсутністю на території України, з метою незаконного заволодіння майна, через приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А., уклав три договори довічного утримання (догляду), які зареєстровано в реєстрі за № 1166, 1169, 1172.

У той же час, вважає дані договори незаконними.

Під час посвідчення договору нотаріус повинен дотримуватись дії, встановлених Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій. Так, статтею 44 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину , який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Окрім того, главою 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за №282/20595 (далі - Порядок) встановлено: Дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Пояснює, що на момент укладення договорів його мати, ОСОБА_5 , не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки стан її здоров`я погіршувався з листопада 2020 року. Підтвердженням поганого стану здоров`я є виписка .№4097 з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 10.12.2020 року, у якій зазначено огляд невролога 05.11.2020 року з діагнозом ураження головного мозку, оскільки його мати з 05.11.2020 року по 12.11.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Хотинській ЦРЛ.

Однак вказує, що приватний нотаріус Мартинюк С.А., в порушення вимог ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та глав 4 та 6 Порядку не «могла провести розмову та роз`яснення наслідків вчинення даної нотаріальної дії, та не пересвідчилась у свідомості з боку його матері ОСОБА_5 значенням цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту ...», оскільки мати впродовж трьох тижнів була вкрай важкому стані, з відсутніми мовними функціями, що підтверджується довідками огляду на дому сімейного лікаря від 04.12.2020 та 05.12.2020 років. Крім цього, приватний нотаріус Мартинюк С.А. в порушення вищевказаних вимог Закону У країни «Про нотаріат» та Порядку при відсутності мовних функцій у його матері ОСОБА_5 та те, що вона займає пасивне положення, та, відповідно, не могла надати доручення на здійснення підпису від її імені ОСОБА_6 .

Зазначає, що набувачем ОСОБА_2 порушено вимоги договорів довічного утримання (догляду), які зареєстровано в реєстрі за № 1166, 1169, 1172, щодо отримання його мамою ОСОБА_5 належного лікування, оскільки він 05.12.2020 року доставляв з Хотинської ЦРЛ лікаря спеціаліста ОСОБА_8 для більш детального огляду, якого до огляду матері ОСОБА_5 ОСОБА_2 не допустив, при цьому надав відповідні вказівки про не допуск працівникам державної служби охорони.

Також зазначає, що його матір ОСОБА_5 починаючи з 12.11.2020 року після виписки з Хотинської ЦРЛ, для втілення своєї мети щодо заволодіння майном його матері та ненаданні кваліфікованої, повної медичної допомоги, ОСОБА_2 забрав проживати разом з ним до житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомив, що до його матері ОСОБА_5 для огляду він допустить лише лікаря, з яким у неї підписана декларація (сімейний лікар ОСОБА_7 ). ОСОБА_2 повідомив також, що він та його брат зможемо відвідувати хвору матір лише за рішенням суду. У зв`язку з чим, ним було доставлено ОСОБА_7 для проведення огляду матері ОСОБА_5 разом з лікарем Хотинської ЦРЛ ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_2 знову використовуючи охорону, не допустив та відмовив в огляді лікарю спеціаліста Хотинської ЦРЛ ОСОБА_8 , допустивши лише сімейного лікаря ОСОБА_7 .

Після огляду матері ОСОБА_5 сімейним лікарем ОСОБА_7 було передано стан хворої лікарю Хотинської ЦРЛ ОСОБА_8 . Порадившись між собою лікарі прийшли до висновку про необхідність госпіталізації матері до районної лікарні для більш поглибленого обстеження та лікування. Почувши рекомендації лікарів щодо необхідності госпіталізації його матері ОСОБА_5 , ним було зроблено виклик на лінію «103» бригади швидкої допомоги. Прибувши на виклик, лікар швидкої допомоги ( ОСОБА_9 та водій - ОСОБА_10 ), у присутності сімейного лікаря ОСОБА_7 , лікаря Хотинської ЦРЛ ОСОБА_8 , до хворої матері ОСОБА_5 , використовуючи працівників державної служби охорони, ОСОБА_2 допущені не були. Крім цього, ОСОБА_2 , з метою приховування важкого стану здоров`я його матері ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви щодо остаточного заволодіння майном його матері, неодноразово не допускав його, та старшого брата ОСОБА_11 до мами для встановлення її стану здоров`я та вирішення питання щодо надання більш кваліфікованого медичного лікування.

Тому, 04.12.2020 року та 05.12.2020 року ними по лінії «102» для забезпечення відвідування хворої матері викликались групи працівників поліції, які у свою чергу 04.12.2020 року переконали ОСОБА_2 надати йому дозвіл у присутності трьох працівників служби охорони на відвідування матері ОСОБА_5 , що ним було і зроблено (після чого було вирішено привести лікаря Хотинської ЦРЛ ОСОБА_8 ), а 05.12.2020 року в допуску на відвідування матері було категорично відмовлено.

Окрім того, з метою недопущення його до майна ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 (де він народився, виріс) найняв цілодобову охорону. Охорона в свою чергу за вказівкою ОСОБА_2 , його та членів його сім`ї (сина ОСОБА_12 , дочку ОСОБА_13 , які також як і ОСОБА_2 являються онуками ОСОБА_5 та його дружину ОСОБА_14 ), а також старшого сина покійної ОСОБА_11 (який також там народився, виріс) з сім`єю, не допускав до відвідування вже покійної ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене вважає, що ОСОБА_2 з метою незаконного заволодіння майном його матері ОСОБА_5 , використовуючи її хворобливий стан, порушив права його матері і його право як спадкоємця її майна. При цьому, підставою для визнання недійсними договорів довічного утримання є те, що нотаріус не пересвідчилась у дієздатності його матері та посвідчила оскаржувані договори при відсутності вільного волевиявлення останньої.

Тому просить суд визнати недійсними договори довічного утримання (догляду), укладені 01.12.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які зареєстровано в реєстрі за № 1166, 1169, 1172 та посвідчені приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 29.01.2021 року до канцелярії суду надіслала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнають. Просять відмовити у позові за безпідставності, оскільки позивач стверджує, що договори довічного утримання від 01.12.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які зареєстровано в реєстрі за № 1166, 1169, 1172 та посвідчені приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу, укладені з дефектами волевиявлення відчужувача. Позивач також стверджує, що ОСОБА_2 уклав ці правочини з метою заволодіння майном ОСОБА_5 . Однак ці доводи позивача є безпідставними та необгрунтованими. ОСОБА_5 є рідною бабусею ОСОБА_2 . ОСОБА_5 є матір`ю позивача ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 - ОСОБА_15 .

Вказує, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_15 перебуває на заробітках за кордоном. Тому в зв`язку із неможливістю приїхати в Україну та за попереднім погодженням догляд за непрацездатною ОСОБА_5 мав здійснювати її син - позивач ОСОБА_1 . У січні 2020 року ОСОБА_5 отримала медичну допомогу і була прооперована. Діагноз ОСОБА_5 її син ОСОБА_1 приховував, як від самої ОСОБА_5 , так і від інших родичів. Після хірургічної операції ОСОБА_5 повернулася проживати у с.Клішкіці, Хотинського району та неодноразово просила позивача ОСОБА_1 про допомогу у догляді за нею та просила про допомогу у домогосподарстві. Однак тривалий час (з лютого по вересень 2020 року) ОСОБА_1 уникав виконання своїх обов`язків по догляду за матір`ю, лише зрідка телефонуючи їй. На її скарги на слабкість та погіршення самопочуття відповідав, що їй видалили поліпи у кишечнику, що вона здорова і може сама обробити город, поратися по господарству, зібрати урожай. У жовтні 2020 року ОСОБА_5 прийняла рішення перейти проживати у будинок онука ОСОБА_2 , який погодився здійснювати за нею догляд. Допомогу в утриманні також з жовтня 2020 року надавала і її донька ОСОБА_15 , надсилаючи значні суми коштів для придбання ліків, продуктів харчування та оплати послуг по догляду за матір`ю. ОСОБА_15 і раніше надавала матеріальну допомогу своїй матері, що підтверджується банківськими переказами, а тому ОСОБА_5 усвідомлювала і знала, що не залишиться без допомоги і догляду від своєї доньки та її дітей.

Пояснює, що на початку грудня 2020 року після чергового огляду ОСОБА_5 сімейний лікар повідомив ОСОБА_2 про те, що позивач ОСОБА_1 погрожував йому. Також сімейний лікар повідомив, що ОСОБА_5 є тяжкохворою. Проведена хірургічна операція у січні 2020 року не стосувалася видалення поліпів у кишечнику, а була проведена у зв`язку з видаленням злоякісної пухлини, що дала метастази у внутрішні органи. Через те, що належного післяопераційного лікування ОСОБА_5 курсом хіміотерапії її син ОСОБА_1 не здійснював, приховував інформацію про стан її здоров`я, лікар дійшов висновку про те, що хвороба прогресує.

Зазначає, що 02 листопада 2020 року ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_15 при свідках, попередньо пройшовши огляд у сімейного лікаря, а 01 грудня 2020 року уклала договори довічного утримання на користь онука ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла у будинку ОСОБА_2 . Обставин, які б перешкоджали ОСОБА_5 розпорядитися своїм майном були відсутні. ОСОБА_5 до самої смерті розуміла значення своїх дій, могла керувати ними, перебувала при ясній пам`яті, упізнавала родичів, що підтверджується відеозаписами. Призначені ОСОБА_5 медичні препарати сімейним лікарем не відносилися для препаратів «червоного рецепту», а є у вільному продажу в аптеках, тому не позбавляли ОСОБА_5 можливості керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення. Волевиявлення ОСОБА_5 з розпорядження своїм майном при укладенні правочинів довічного утримання 01.12.2020 було вільним і відповідало дійсним намірам обидвох сторін.

Пояснює, що доводи позивача про те, що відповідач вчинив умисні дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_5 , є безпідставними. ОСОБА_5 сама перейшла проживати до будинку онука ОСОБА_2 , оскільки вона потребувала постійного стороннього догляду і лікування, що забезпечив їй ОСОБА_2 разом з ОСОБА_15 до самої її смерті.

Позивач постійно погрожував ОСОБА_2 та членам його сім`ї через те, що він взявся доглядати бабусю. З огляду на те, що позивач поводився агресивно, ОСОБА_2 змушений був скористатись послугами охорони задля забезпечення цілісності нерухомого майна і задля власної безпеки, безпеки своїх членів сім`ї. ОСОБА_2 за час догляду за ОСОБА_5 з жовтня 2020 року по день її смерті придбавав продукти, ліки, оплатив допомогу людей, які допомагали доглядати за ОСОБА_5 перед її смертю.

Поховання ОСОБА_5 на виконання умов договорів довічного утримання та поминальні обіди на її спомин за місцевими звичаями здійснив ОСОБА_2 , Тому просить відмовити у задоволенні позову.

19.02.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що погодження між ним і ОСОБА_15 щодо догляду за покійною матір`ю ОСОБА_5 у нього не було, догляд за матір`ю, він як син здійснював з моменту смерті його батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за потреби його матері. Вказує, що особисто здійснював фінансування лікування матері, а ОСОБА_2 та ОСОБА_15 були повідомлені про оперативне втручання та діагноз матері. Після виписки мати лежала протягом двох тижнів в його будинку в м.Чернівці, лікарі сказали, що з показниками її серця, вона хіміотерапію не витримає. Тобто зазначає, що надавав фінансову допомогу на побут та ремонтні роботи, а ОСОБА_2 та ОСОБА_15 не надавали фінансової допомоги у лікуванні матері та переслідуючи корисливі мотиви щодо заволодіння майном матері, використовуючи її хворобливий стан та безпорадність, умовили останню проживати у їхньому будинку Твердження відповідача щодо погроз з його боку є безпідставними, тому просить задовольнити позов у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Мартинюк С.А. у судове засідання не з`явилась, але до канцелярії суду 19.04.2021 року надала пояснення, що 01 грудня 2020 року нею, ОСОБА_16 , приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області, посвідчено договори довічного утримання (догляду) житлового будинку за номером десять (буд. АДРЕСА_1 за р. № 1166, земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за р. № 1169; земельної ділянки площею 0,2871 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, за р. № 1172, розташованих в селі Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який є її внуком. При цьому ОСОБА_5 чітко розуміла значення і умови цих договорів, оскільки вона отримала кваліфіковану консультацію щодо цього питання. В її дієздатності сумнівів не виникло. Вказує,що 02 листопада 2020 року ОСОБА_5 прибула до нотаріальної контори в місті Хотині, за адресою вулиця Шевченка, 2а, Чернівецької області , з бажанням переписати майно (подарувати або укласти інший договір, в тому числі довічного утримання (догляду) на ім`я свого внука ОСОБА_2 , який з її слів, здійснює догляд за нею протягом року. Дізнавшись про те, що для укладення договорів потрібно зібрати пакет документів, що вимагає певного часу, ОСОБА_5 вирішила скласти заповіт на випадок своєї смерті, на свого внука ОСОБА_2 та на свою дочку ОСОБА_15 . Заповіт був записаний зі слів ОСОБА_5 та підписаний у зв`язку з її хворобою та на її прохання ОСОБА_17 в присутності нотаріуса.

Пояснює, що зібравши необхідні документи 01 грудня 2020 року ОСОБА_5 викликала нотаріуса до місця свого проживання: АДРЕСА_1 з метою укладення та посвідчення договорів довічного утримання (догляду) свого житлового будинку за номером десять (буд АДРЕСА_1 та належних їй земельних ділянок на ім`я свого внука ОСОБА_2 , який і здійснював догляд за нею. Прибувши до місця її проживання, вона, ОСОБА_16 , приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області, надала їй консультацію з приводу вчинення та умов цих договорів, прочитала вголос проекти договорів та впевнившись, що наміри ОСОБА_5 не змінилися та вона наполягає на укладенні договорів довічного утримання (догляду), їх посвідчила. У зв`язку з хворобою ОСОБА_5 та на її прохання договори підписала ОСОБА_6 . Більше по даній справі додати нічого не може, просить справу слухати у її відсутності.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, вважає позов обґрунтований поданими доказами.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.12.2020 відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову позивача.

Ухвалою суду від 28.12.2020р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.01.2021р.

Ухвалою суду від 26.01.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а підготовче судове засідання відкладено на 16.02.2021

В судовому засіданні 16.02.2021 оголошено перерву та надано позивачу час для ознайомлення з відзивом на позов.

Судове засідання 11.03.2021 відкладено через неявку учасників справи..

Ухвалою суду від 01.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2021.

В судовому засіданні, 19.04.2021, 29.04.2021, 07.06.2021, 18.06.2021, 12.07.2021 оголошено перерву, у зв`язку з неможливістю вирішення спору в даному судовому засіданні.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 08.04.1977 року матір`ю останнього зазначено ОСОБА_5 (а.с.12).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 05.11.2020 по 12.11.2020 проходила лікування в стаціонарі та була виписана з незначними покращеннями. Крім того, 05.11.2020 був проведений огляд невролога та встановлено ураження головного мозку, про що свідчить виписка №4097 з медичної карти хворого (а.с.13).

Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_7 від 04.12.2020, яким було проведено огляд на дому ОСОБА_5 , стан хворої вкрай важкий. Погіршення стану близько трьох тижнів. Стан після оперативного втручання (а.с.14).

За результатами записів сімейного лікаря ОСОБА_7 від 05.12.2020, який проводив огляд хворої на дому стан хворої вкрай важкий. Транспортування можливе тільки спеціалізованою бригадою за згодою родичів (а.с.15).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_5 , про що свідчать свідоцтва про народження від 07.08.2015 (а.с.63), від 16.04.2015 (а.с.64) та свідоцтво про зміну імені від 06.05.2016 (а.с.65).

02.11.2020 ОСОБА_5 склала заповіт відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла житловий будинок по АДРЕСА_1 - ОСОБА_15 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному (а.с.66).

01.12.2020 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були укладені аналогічні за змістом договори довічного утримання, які посвідчені приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу Мартинюк С.А. та зареєстровані в реєстрі за 1166, 1169, 1172 (а.с.67-79).

Предметом договору за №1172 є передача у власність набувачу земельної ділянки площею 0,2871 га, кадастровий номер :05:004:0124, що розташована в селі Клішківці.

Предметом договору за №1169 є передача у власність набувачу земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:004:0126, що розташована в селі Клішківці - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Предметом договору за №1166 є передача у власність набувачу житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.5 договорів сторони стверджують, що вони не припустилися помилки при укладенні цього договору, та що договір укладається з наміром створити для себе правові наслідки.

Також в розділі 2 договорів визначено обов`язки набувача щодо матеріального забезпечення та догляду за ОСОБА_5 .

Текст договору прочитаний вголос (п.6.4 Договорів).

Вищезазначені договора у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 від її імені підписані ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.12.2020 (а.с.80).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1033 від 06.12.2020 причиною смерті ОСОБА_5 є рак товстого кишківника з метастазами (а.с.82).

Крім того, судом встановлено, що в період з 24.01.2020 по 14.02.2021 ОСОБА_5 перебувала на лікуванні, про що свідчить виписка №456 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення (а.с.88-93).

Зі змісту довідки №236 від 02.11.2020 Клішковецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини вбачається, що у хворої ОСОБА_5 вираженого больового синдрому не має, наркотичних і психотропних препаратів не отримує (а.с. 94).

Також судом досліджено записи сімейного лікаря щодо призначеного ОСОБА_5 лікування, квитанцій щодо придбання ліків та понесених витрат по догляду за хворою та на поховання останньої (а.с.97-119).

Крім того судом досліджено копію паспорта позивача щодо виїзду ним закордон та лікарняних листів, оформлених на ім`я його дружини (а.с.144-146).

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що 05.12.2020 року він здійснював охорону майна фізичної особи за викликом в с.Клішківці. Прибувши на місце, там була патрульна поліція та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 коли був укладений договір на охорону майна йому не відомо, замовником є ОСОБА_2 , охорону здійснювали об`єкта де проживає ОСОБА_2 і навпроти. Другий його виїзд був здійснений, коли проходив похорон ОСОБА_5 , не пам`ятає скільки охоронців було на виїзді, після виносу тіла покійної, залишились двоє, інші повернулись. Також пояснив, що ОСОБА_2 дозволив ОСОБА_1 бути присутнім на похороні. Вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв протиправних дій.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він здійснював охорону майна фізичної особи за викликом в с.Клішківці, коли був укладений договір на охорону майна йому не відомо, замовником є ОСОБА_2 , пояснює, що перший день, тобто у грудні 2020 року, він здійснював охорону об`єкта і працівники поліції і працівники швидкої були допущені до об`єкту. Вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв протиправних дій.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що точно не пам`ятає, але скоріше виклик поліції здійснив ОСОБА_1 , прибувши на місце виклику, побачив машину охорони та родичів, колега відбирав заяву у ОСОБА_1 , він відбирав пояснення у інших, потім прибув екіпаж поліції, який патрулював дану територію. Також була швидка і багато інших людей, працівники швидкої були на дорозі, поліція довго вмовляли ОСОБА_2 пропустити їх до двору (вели перемовини через ворота). Через певний час ОСОБА_2 дозволив лікарю разом з поліцейським пройти до будинку. Працівники охорони не пропускали навіть поліцію. Вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв протиправних дій, просив пропустити до матері у будинок.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що перебував на чергуванні та на планшетний пристрій надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що його не пропускають до матері. Також було встановлено, що дане господарство охороняється охороною, до будинку було допущено сімейного лікаря ОСОБА_7 , після чого, ОСОБА_1 викликав швидку, працівників швидкої не допустила охорона на подвір`я, спілкувались через паркан, також ОСОБА_2 через паркан підписав відмову від швидкої. Ситуації, яка б загрожувала, життю і здоров`ю, для проникнення до житлового будинку не було.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що на планшет надійшло повідомлення, виклик, прибувши до господарства ОСОБА_2 , їх чекав ОСОБА_1 разом з дружиною та родичами. Зі слів ОСОБА_1 його не допускали до будинку, де знаходилась його хвора мати. Також була присутня охорона, яку найняв ОСОБА_2 . Вказує, що до будинку проходив сімейний лікар ОСОБА_7 з представником охорони. Потім приїхала швидка, працівників якої не допустили до двору працівники охорони та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що перший раз консультував ОСОБА_5 восени 2020 року у терапевтичному відділенні, яке було облаштоване для хворих на COVID-19, стан її був задовільний, були присутні деякі наслідки після перенесеного інсульту, слабкість в руці, розмовляла, сиділа, тобто готувалася на виписку додому. Для огляду його викликав лікар, тому що, остання перенесла інсульт під час COVID-19. Вказує, що порушення пам`яті у ОСОБА_5 було саме під час інсульту, а потім стан стабілізувався. Хто здійснював догляд за хворою, сказати не може, оскільки не цікавився. Також зазначив, що після одного чи двох місяців, ОСОБА_1 попросив проконсультувати ОСОБА_5 по місцю проживання, але доглядач не пропустив їх, викликали поліцію, а доглядач сказав, що останню оглядати може її сімейний лікар. Прибув сімейний лікар і виніс заключення, що ОСОБА_5 у важкому стані і потребує лікування у лікарні. Викликали швидку, але лікарів швидкої теж не допустили до хворої.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що був виклик швидкої до жінки, там уже був лікар ОСОБА_7 , поліція, працівників швидкої не допустили охоронці до хворої, написали відмову. ОСОБА_7 сказав, що хвору необхідно перевезти до лікарні, стан був важкий. Не пам`ятає, хто викликав швидку і хто писав відмову.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що поступив виклик на телефон, хвора ОСОБА_5 , приїхавши, побачила охоронця, який покликав господаря ОСОБА_2 . Він не допустив їх до хворої, закрив хвіртку та написав відмову на капоті поліцейської машини, свідки розписались. Сказали, що у хворої перебуває лікар ОСОБА_7 , з яким вони не спілкувались. Не може сказати, хто викликав швидку.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він з 2018 року є сімейним лікарем ОСОБА_5 . В жовтні 2019 року, остання звернулась із скаргою про болі в животі, її оперували і виявили саркому, операція пройшла успішно. Вказує, що жодна із сторін справи не поставила його до відома, що ОСОБА_5 онкохвора. Далі (шостий місяць) їй ставало гірше, дома вона була сама. Потім (листопад) у неї піднялась температура і вона потрапила у лікарню із двобічною пневмонією (COVID-19). ОСОБА_5 викликала його сама, а потім ОСОБА_2 її доглядав, купував ліки, із сином ОСОБА_1 він спілкувався уже після лікування в Хотині. 05.12.2020 року його викликали до хворої, заходив до неї з охоронцем, лікаря ОСОБА_8 не пропустили до хворої так як і працівників швидкої, яка викликалась. Він дав заключення, що хвора може бути транспортована машиною спеціалізованої допомоги у лікарню, де їй могли надати медичну допомогу (реанімаційне відділення), але ОСОБА_2 відмовився від транспортування до лікарні, а ІНФОРМАЦІЯ_3 хвора померла (серцева недостатність, метастази у головний мозок). Стан хворої був адекватний, все розуміла, спілкувалась, до жовтня 2020 року, потім був інсульт і погіршення стану, вказав, що обслідував хвору вдома. Після виписки з лікарні, хвора була у важкому стані, розмовляла погано, але була орієнтована. В перших числах грудня 2020 хвора була неадекватна. Останні місяці ОСОБА_5 проживала у ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що проживала по сусідству з покійною ОСОБА_5 , яка проживала одна, ремонт у будинку проводив син ОСОБА_1 (проводив воду, міняв вікна), приходив до неї допомагав. Після операції ОСОБА_5 почувала себе добре, доглядав її ОСОБА_1 і фінансово також, а ОСОБА_2 також відвідував. Син ОСОБА_1 допомагав також їй, коли у неї був перелом руки, возив до лікарні, також лікував її при кровотечі шлунка. ОСОБА_5 повідомляла їй, що у неї почались проблеми із пам`яттю. ОСОБА_5 після лікарні не могла розмовляти, але впізнала її, потребувала сторонньої допомоги, була доглянута у будинку ОСОБА_2 , переїхала до нього у будинок восени 2020 року, до того як її госпіталізували до лікарні. Вказує, що на похороні були присутні працівники поліції і супроводжували процесію, ОСОБА_1 проводив поминальний обід у церкві.

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що ОСОБА_5 поступила до реанімаційного відділення із кровотечею, медичними препаратами забезпечував син ОСОБА_1 , а також забирав з лікарні, стан хворої був важкий.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що ОСОБА_5 її рідна сестра, у Чернівцях її оперували, а син ОСОБА_1 її фінансово підтримує та доглядає, також коли була у лікарні в Хотині з кровотечею також фінансував та доглядав син ОСОБА_1 . Після перебування в лікарні м.Хотин, ОСОБА_5 скаржилась, що частково втрачає пам`ять. Також остання покликала свою сестру провідати її, коли уже перебувала у ОСОБА_2 , була знервована. Коли вона її запитала, чому остання тут, то ОСОБА_5 відповіла, що дуже забуває і хвилюється, щоб щось не накоїти. Також у жовтні 2020 року, до лікарні, повідомила, що хоче зробити заповіт на ОСОБА_2 , оскільки його матір ОСОБА_28 компенсує кошти ОСОБА_1 , тобто вони домовляться. Зазначає, що вони разом поїхали до нотаріуса і остання зробила заповіт на ОСОБА_2 , але підпис поставити у заповіті не змогла і попросила допомоги у неї, це була її воля. Коли ОСОБА_5 залишилась одна, їй допомагав ОСОБА_1 , фінансово та фізично. Донька передавала передачі їй, а кошти своєму сину. Догляд за ОСОБА_5 у ОСОБА_2 був належний, він забезпечував її фінансово. Коли провідувала сестру після лікарні, вона не могла розмовляти, але впізнала її, остання потребувала стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_29 пояснила суду, що ОСОБА_5 дзвонила їй з лікарні м.Хотин, пізньою осінню і просила забрати її додому, розмова була зрозуміла, оскільки їй було дуже погано. Після смерті її чоловіка, остання проживала одна і син ОСОБА_1 приходив їй допомагав. Коли проходив похорон, були присутні охорона, також чула, що дітей не допускали до покійника. ОСОБА_5 розповідала, що своє господарство хотіла залишити сину ОСОБА_1 . Від людей знає, що останній час проживала ОСОБА_5 у ОСОБА_2 , він найняв їй доглядальницю, а також ОСОБА_5 не хотіла ні з ким спілкуватись, про неприязні стосунки між позивачем і відповідачем нічого не знає.

Свідок ОСОБА_30 пояснила суду, що перебувала з ОСОБА_5 у лікарні 27 січня, доглядаючи свою матір. Вказує, що ОСОБА_1 доглядав ОСОБА_5 і допомагав фінансово, а також декілька раз її відвідував старший син, дзвонили їй тільки ОСОБА_31 і ОСОБА_17 , більше нікого біля хворої не бачила.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що ОСОБА_5 його матір, йому в спадок залишилось господарство, де колись проживали батьки, сестрі ОСОБА_28 допомагали батьки фінансово у придбанні житла, а ОСОБА_1 , як самому меншому повинно було залишитись господарство ОСОБА_5 . Вказує, що ОСОБА_1 робив воду у маминому будинку, міняв вікна та постійно лікував її. У січні матір потрапила до лікарні і ОСОБА_1 її фінансово допомагав, після лікарні забрав її до себе додому для догляду, він також допомагав фінансово для лікуванні матері, а сестра та її син не допомагали та не відвідували її. Потім мати проживала у своєму будинку і господарювала сама. В кінці травня мати знову захворіла і ОСОБА_1 постійно її допомагав фінансово та доглядав. Донька ОСОБА_28 не допомагала фінансово нічого. ОСОБА_2 забрав ОСОБА_5 до себе доглядати, коли ОСОБА_1 перебував на карантині. До смерті ОСОБА_5 він провідував її у грудні разом з ОСОБА_1 , мати перебувала у важкому стані, не розмовляла, тоді ОСОБА_1 хотів її забрати у лікарню, а ОСОБА_2 не дозволяв, викликали швидку і поліцію. Лікар після огляду сказав, що мати потребує госпіталізації, до неї їх не допускали, був присутній на похороні.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що з січня місяця вони з чоловіком ОСОБА_1 проводили лікування ОСОБА_5 , фінансували оперативне втручання, остання певний період проживала у них вдома, в м.Чернівці. Потім вони допомагали матері, а пізніше вона зламала руку і ОСОБА_1 обробляв городи та наймали жінку для допомоги. Після цього, у матері була шлункова кровотеча, вони також її доглядали і лікували. Вказує, що ОСОБА_5 довіряла їй і дзвонила постійно, також матір просила зробити документи на житловий будинок, тобто на ОСОБА_1 . ОСОБА_5 зателефонувала їй в останню декаду вересня і повідомила, що у неї є проблеми з пам`яттю, стан був тривожний. Вказує, що вони з чоловіком ОСОБА_1 не змогли до неї приїхати, оскільки вона перебувала на лікарняному, а він на карантині. Після того, як її забрав ОСОБА_2 до себе у жовтні, ОСОБА_5 дзвонила до неї і розповідала, що їй дуже погано. Вони хотіли забрати матір до неї додому, але ОСОБА_2 забороняв. Також пояснює, що під час перебування ОСОБА_5 у лікарні м.Хотин, у жовтні, вони відвідували її і остання просила забрати її додому. Коли провідували ОСОБА_5 у ОСОБА_2 вдома, всі розмови записували, постійно пропонували перевести матір у лікарню, але ОСОБА_2 сказав, що дома забезпечить їй належний догляд. З часом їм заборонили провідувати матір, вони викликали поліцію, швидку. Лікар після огляду сказав, що мати потребує госпіталізації. Охорона супроводжувала на похороні.

Свідок ОСОБА_33 пояснила суду, що ОСОБА_1 доглядав та лікував останню в лікарні м.Чернівці та м.Хотин, разом з дружиною, допомагали їй по господарству та фінансово. ОСОБА_5 проживала одна і ОСОБА_1 з дружиною постійно до неї приїжджали. Вважає, що донька ОСОБА_28 здійснювала на мати психологічний тиск. Коли була необхідність в допомозі, ОСОБА_5 дзвонила своїм синам.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що її найняв ОСОБА_2 доглядальницею до ОСОБА_5 , з кінця жовтня до дня смерті. На початку догляду ОСОБА_5 могла сама ходити, але обходитись не могла, потрібна була постійна стороння допомога. Пояснює, що ОСОБА_5 забирали у лікарню, але вона там довго не була. Коли познайомились, то вона була у будинку ОСОБА_2 , постійно знаходилась біля неї, вночі також. ОСОБА_1 приходив до матері три рази, перший раз один, другий раз з дружиною, третій раз з братом, довго не затримувався. ОСОБА_5 дуже любила ОСОБА_2 і була всім задоволена, він у всьому допомагав їй. ОСОБА_5 перестала розмовляти за два дня до дня смерті, а до цього часу все розуміла і розмовляла, включала сама телевізор, впізнавала людей. До ОСОБА_5 приходив нотаріус і вона особисто попросила її поставити підпис на документі, була при пам`яті. Ліками і продуктами харчування її забезпечував ОСОБА_2 . Також коли останній стало гірше, приходив лікар і заборонив її транспортувати до лікарні. Їй також по догляду за хворою фізично допомагав її син ОСОБА_34 .

Свідок ОСОБА_35 пояснив суду, що його мати доглядала за бабусею ОСОБА_2 , у його будинку, він також допомагав фізично піднімати хвору. За останньою також доглядала майбутня дружина ОСОБА_2 , він повністю забезпечував хвору медикаментами та продуктами харчування, а ОСОБА_5 не могла обходитись без сторонньої допомоги. ОСОБА_5 розмовляла та все розуміла. Останні три - чотири дня до дня смерті ОСОБА_5 була у важкому стані, а за два дня до дня смерті ОСОБА_5 не розмовляла.

Свідок ОСОБА_36 пояснила суду, що в жовтні 2020 року до неї передзвонила мама ОСОБА_2 і повідомила, що необхідно доглядати за бабусею, так як ОСОБА_1 відмовився це робити. Вона пішла до ОСОБА_5 і зі свого телефона остання розмовляла з матір`ю ОСОБА_2 , тобто зі своєю донькою. ОСОБА_5 зібрала речі і вирішила піти проживати у будинок ОСОБА_2 , передавши ОСОБА_36 документи та речі для похорону. Вказує, що син ОСОБА_1 дзвонив і кричав до матері, тому вона віддала свій телефон ОСОБА_36 , яка допомагала їй до приїзду ОСОБА_2 . Після приїзду ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було погано - віднімало праву руку і ногу, вони викликали швидку і лікували її, найняли доглядальницю, ОСОБА_5 мала бажання залишитись у них. Після лікарні теж повернулась до них у будинок, була при свідомості. Стан ОСОБА_5 став гірший з 03.12.2020 року, її навідували сестри, вона розмовляла з ними, висловлювала свою думку чітко, впізнавала їх. На момент приходу нотаріуса, вона була при свідомості, ОСОБА_5 просила доглядальницю поставити підпис. ОСОБА_2 і його мати забезпечували ОСОБА_5 всім необхідним. ОСОБА_1 приходив до неї два рази, перебував не довго. Її батьки теж перебували тиждень і допомагали по догляду за ОСОБА_5 , оскільки вона сама не могла себе доглядати, потребувала постійного стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_37 пояснила суду, що ОСОБА_5 восени прийшла до ОСОБА_36 , оскільки ОСОБА_2 був у від`їзді і поскаржилась на стан свого здоров`я, потім вони викликали швидку. Вказує, що неодноразово допомагала купувати ліки у аптеці для ОСОБА_5 , по рецепту сімейного лікаря. ОСОБА_2 оплачував медикаменти, а ОСОБА_5 проживала у його будинку, оскільки потребувала догляду, він найняв їй доглядальницю, але ОСОБА_5 все розуміла, розмовляла і впізнавала, була задоволена перебуваючи в даному будинку.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України).

У частині першій статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір вважається укладеним,якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови.

Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок про те, що учасник правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, слід робити перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психологічний стан особи в момент вчинення правочину.

Одним із доказів може виступати висновок експерта, однак позивач таких доказів суду не надав, з відповідним клопотанням про призначення експертизи до суду не звертався.

Показання свідків про поведінку особи мають лише побічне значення для встановлення того, чи була особа здатною в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Так, з показів свідків з боку позивача, дані обставини встановити не представляється можливим, оскільки жоден зі свідків не бачив ОСОБА_5 на момент вчинення спірних правочинів, а лише підтвердили той факт, що вона дійсно хворіла, потребувала догляду, у зв`язку з чим і вирішила проживати разом зі своїм онуком.

Натомість, з показів свідків, з боку відповідача вбачається, що ОСОБА_5 , не дивлячись на свою хворобу, могла усвідомлювати, що з нею відбувається. Також вона впізнавала осіб, які її оточували і намагалася з ними спілкуватися.

Крім того, приватний нотаріус перевірив дієздатність ОСОБА_5 в момент посвідчення спірних договорів, і висновку про тимчасову недієздатність такого учасника правочину не зробив.

Доказів того, що ОСОБА_5 на час укладення оспорюваних договорів довічного утримання мала абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, позивач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України.

Додатковою обставиною для визнання договорів довічного утримання недійсними позивач зазначає неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасного лікування ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Звідси вбачається, що вказані обставини могли би слугувати підставою для розірвання договору довічного утримання.

Щодо неналежного лікування хворої ОСОБА_5 судом враховується наступне.

Відповідне лікування та огляд сімейного лікаря відповідачем було забезпечено, що не оспорюється учасниками справи.

Будь-яких відомостей щодо необхідної госпіталізації 05.12.2020 ОСОБА_5 для стаціонарного лікування матеріали справи не містять.

Твердження позивача, що відповідач своїми діями пришвидшив смерть ОСОБА_5 також не знайшли свого підтвердження, оскільки сімейний лікар був допущений до хворої і 04.12.2020, і 05.12.2020, при цьому останній не видавав жодного направлення на її госпіталізацію, а лише констатував, що транспортування хворої можливе тільки спеціалізованою бригадою за згодою родичів.

Також судом враховується, що 02.11.2020 ОСОБА_5 склала заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого належний їй будинок заповіла ОСОБА_15 та ОСОБА_2 в рівних частках.

В подальшому, 01.12.2020 були укладені договори довічного утримання з відповідачем, а тому враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що волевиявлення ОСОБА_5 на укладення договорів довічного утримання було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Додані до матеріалів справи відомості щодо переказу грошових коштів судом до уваги не приймаються, оскільки здійсненні задовго до спірних правовідносин.

Також суд не приймає до уваги наявні в матеріалах справи записи телефонних розмов, які здійсненні відповідачем під час спілкування з позивачем.

Щодо доданих до матеріалів справи аудіо записів телефонних розмов позивача із відповідачем судом враховується таке.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно, до офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний суд України в своєму рішенні по справі № 1-9/2012 від 20 січня 2012 року (№2-рп/2012) дійшов висновку, що збирання, зберігання, використаннята поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 236 ЦПК України зміст записів телефонних розмов фізичних осіб може бути досліджений у відкритому судовому засіданні або оголошений за клопотанням учасника справи лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 хоча і не заперечував щодо оголошення телефонних розмов, однак підтвердив, що свою згоду на їх запис він не надавав.

За наведених обставин, суд вважає, що прилучені відповідачем до матеріалів справи звукозаписи телефонних розмов між позивачем та відповідачем, не можуть бути допустимими доказами по справі, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

У відзиві на позов представник відповідача повідомила про орієнтовний розмір судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні 13.09.2021р. представником відповідача зроблено заяву про судові витрати, розмір яких буде підтверджений доказами протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Світлана Анатоліївна (вул.Шевченка, 2-а, м.Хотин, Чернівецька область) про визнання недійсними договори довічного утримання (догляду) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.09.2021р.

Суддя: Л. Л. Гураль