Справа № 415/4585/19
Провадження № 2/415/139/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Луньової Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, правонаступником якої є Лисичанська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він проживає та є власником 3/4 вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.02.2015 р. приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 . Батько позивача набув право власності на вищезазначений житловий будинок на підставі трьох свідоцтв про право на спадщину за законом. Інші ј частина будинку належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якої ніхто не прийняв. Батько позивача ОСОБА_2 з 1993 року добросовісно заволодів чужим майном, тобто 1/4 частиною будинку і протягом 22 років безперервно нею володів.

Відповідач надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на невірний спосіб захисту, обраний позивачем.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно.

З наданих доказів встановлено:

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.02.2005 р. приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. (а.с.7), спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1957 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Спадщина складається з ѕ частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому: ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 11.01.1993 року за № 1-185; - ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанської державною нотаріальною конторою 12.05.1993 за № 2-2905; ј частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 11.01.1993 р. за № 1-185 на ім`я матері спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.04.2014 р. (а.с.10), що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки від 22.05.2019 р. (а.с.11) встановлено, що ОСОБА_2 з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті) проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки ЛКП «БТІ» від 23.05.2019 р. № 459 (а.с.12), що згідно даних Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано: Ѕ частина за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.01.1993 р за № 1-185 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1993 р. за № 1-2905; ј частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.1993 р. № 1-185; ј частина зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1968 р.

Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

З урахуванням встановлених у судовому засіданні конкретних обставин вбачається, що з 1993 року батько позивача проживав в житловому будинку, власником якого був він (1/2), його мати ОСОБА_6 (1/4) та ОСОБА_3 (1/4). Після смерті своєї матері ОСОБА_4 , батько позивача ОСОБА_2 , прийняв спадщину (за правилами ЦК УРСР), так як був зареєстрований разом з нею. Тобто з 2000 р. батько позивача відкрито та добросовісно володів цілим будинком, у тому числі й часткою, яка зареєстрована за ОСОБА_3 , яка померла у 1992 році, після смерті якої, ніхто не звертався з заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її смерті, а відповідно до положень ЦК УРСР, ця спадщина перейшла до держави. Водночас Лисичанська міська рада ні яким чином не заявляла претензій на цю частину житлового будинку, тоді як батько позивача відкрито 14 років володів цілим житловим будинком. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , а тому має право приєднати до часу свого володіння житловим будинком час, який цим будинком володів його батько. Таким чином, позивач має право вимагати визнання за ним права власності за набувальною давністю в порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України на 1/ 4 частину даного будинку.

Позивачем обрано саме такий спосіб захисту своїх прав, як визнання за ним права власності на вказану частку майна за набувальною давністю. Враховуючи, що саме позивачу належить право вибору способу захисту, то суд погоджується з позивачем у тому, що право власності за ним на дане нерухоме майно може бути визнано в порядку набувальної давності, а не в порядку доведення своїх спадкових прав щодо вказаного майна як спадкового.

Таким чином позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, правонаступником якої є Лисичанська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 36,70 кв.м, загальною площею 54,50 кв.м в порядку набувальної давності

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2021 р.

Суддя: Д.Ю. Луньова