Справа №573/181/21
Номер провадження 2/573/136/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

05 березня 2021 року від відповідача надійшла заява про відвід судді Терещенко О.І.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 відвід підтримав, мотивуючи його тим, що суддя Терещенко О.І. розглядала справу про розірвання шлюбу між позивачкою та ним і справу №573/1123/20 на незаконні дії державного виконавця, умисно допустивши описку в ухвалі у даті надходження скарги.

Позивачка ОСОБА_2 ,а її представник - адвокат Дорожинець Н.Г., третя особа ОСОБА_3 заперечували проти заявленого відводу.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява ОСОБА_1 про відвід судді надійшла пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, тому відвід по суті вирішує цей склад суду.

Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання.

17 лютого 2021 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 .

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відвід повинен бути вмотивованим, а заявник повинен надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. ч. 3, 4 ст. 39 ЦПК України).

Визначений у статті 36 ЦПК України перелік підстав для відводу судді розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Хаушильд» проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися в його неупередженості.

У рішенні від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей протни Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суддю Терещенко О.І. заявити самовідвід, оскільки остання розглядала справу про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, але, суд зазначає, що це питання вирішував інший суддя.

Окрім того, розгляд суддею Терещенко О.І. справи №573/1123/20 за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця, яка набрала законної сили, де у описовій частині допущена описка у даті звернення зі скаргою до суду ОСОБА_1 , не свідчить про упередженість чи зацікавленість судді.

Отже, суд дійшов висновку, що зазначені у заяві про відвід судді обставини не можуть бути підставою для відводу, бо особиста безсторонність судді в даному випадку презумується, оскільки відповідач не надав доказів протилежного.

Інших обставин, які могли б свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді Терещенко О.І., що передбачені статтею 36 ЦПК України, відповідач у своїй заяві не навів, у зв`язку з чим вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Терещенко О.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання, відмовитиза необґрунтованістю.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя